net ved overmaade høi Temperatur synes at 
fremgaa deraf, at Diamant ved meget stærk Op- 
hedning kan forvandles til en koaksagtig Masse, 
en Erfaring, som et Par Diamanteiere engang 
gjorde paa en for dem mindre behagelig Maade. 
De eiede nemlig hver en mindre Diamant og 
bleve da enige om at forsøge disse sammensmel- 
tede til en stor, hvis Værdi, som tidligere an- 
ført, da vilde blive betydelig større end de to 
Udfaldet af Forsøget blev 
imidlertid, at begge Diamanter forvandledes til 
Koaks. 
Ifølge ganske nye Meddelelser skal det være 
mindre Diamanters. 
lykkedes en Englænder, Hannay, ved Kunst at 
fremstille Diamant. — Naar nemlig en Gas, be- 
staaende af Kulstof og Vandstof, opvarmes un- 
der stærkt Tryk med visse Metaller, vil Vand- 
stoffet forbinde sig med Metallet, og Kulstoffet 
frigjøres i Form af Diamant. 
Blyant eller Grafit. De ældste Grafit- 
gruber vare beliggende i Cumberland i England, 
hvor Grafit af udmærket Renhed allerede opda- 
gedes i Midten af det 16de Aarhundrede. Af 
andre Findesteder mærkes Østsibirien, hvor de 
Alibertske Miner blandt andet forsyne Fabers 
bekjendte Blyantsfabrik i Regensburg med Gra- 
fit, endvidere Baiern, Østerrig og Kalifornien. 
Ogsaa her i Landet findes flere Steder dette 
Mineral. 
Foruden som Skrivemateriale anvendes Gra- 
fit til Ovnssværte, Smørelse for Træaxler, og 
blandet med ildfast Ler til Smeltedigler. 
Almindeligt Kul, f. Ex. Trækul, kan om- 
dannes til Grafit ved at komme i Berøring med 
smeltende Jern, der vil opløse Kulstoffet og ved 
langsom Afkjøling igjen udskille størstedelen af 
samme som Grafit. Vort almindelige Støbejern 
indeholder saaledes endel Grafit, dannet paa an- 
førte Maade. 
den vexlende, men i det Hele taget ringe Mængde 
Det er ret interessant, at det er 
Kulstof, som bevirker den store Forskjel mellem 
Kulstofgehal- 
ten i Støbejern er nemlig ca. 2—5 pOCt., i 
Staal ca. /J—2pCt., i Smedejern */» pCt. eller 
Skulde jeg med faa Ord karakteri- 
sere disse 3 Arter Jern, vilde jeg sige: 
Støbejern, Staal og Smedejern. 
derunder. 
Støbejern er smelteligt og usmidbart. 
Staal .. 
Smedejern  usmelt. (i Praxis) og smidbart. 
Jeg har tidligere omtalt, at baade Ved, 
smelteligt og smidbart. 
119 
Torv og Stenkul indeholde Kulstof; jeg skal nu 
gaa over til at omtale, hvorledes man ved Kunst 
kan udvinde Kulstoffet af 2 af de nævnte Stof- 
fer, nemlig Ved og Stenkul. 
Trækul. Naar Ved er 
brændt, at ingen Flamme mere viser sig, og de 
udbrændte Gløder slukkes, 
kul. Paa lignende Maade har man fra de tid- 
ligste Tider fremstillet Trækul i de saakaldte 
Kulmiler. 
saa meget ud- 
faa vi tilbage Træ- 
En Mile kan simplest betragtes som 
en Vedstabel, der dækkes med Græstorv og Jord 
og herefter antændes. Luften maa kun faa yderst 
sparsom Tilgang, for at ikke for meget af Ve- 
den skal bortbrænde. 
Trækullene bevare temmelig fuldstændig 
Paa 
Grund af denne Porøsitet ere Trækullene istand 
Vedens Struktur, men ere meget porøse. 
til at indsuge store Mængder Gaser, 1 visse Til- 
fælde indtil 90 Gange Kullets eget Volumen. 
Dette Forhold kan anskueliggjøres ved et For- 
søg med Ammoniakgas (det Stof, som giver Sal- 
idet 
man først fylder et Glas med Kviksølv og sæt- 
ter det omvendt ned i en Beholder med Kvik- 
sølv, derefter lader Ammoniakgas stige op i 
miakspiritus sin bekjendte stærke Lugt), 
Glasset og delvis uddrive Kviksølvet; bringer 
man nu nogle smaa Stykker glødende Trækul 
ned under Glassets Munding, ville de strax stige 
op gjennem Kviksølvet i Glasset og begynde at 
indsuge Åmmoniaken, hvilket giver sig tilkjende 
ved, at Kviksølvet hurtig stiger i Glasset, efter- 
haanden som (rasen absorberes (Fig. 5). 
Trækullenes Evne til at optage Farvestof- 
fer skyldes ligeledes deres Porøsitet. —Rystes 
saaledes varm Rødvin med Trækulspulver, vil 
Vinen næsten fuldstændig affarves. 
Til Affarvning benyttes dog bedre Benkul, 
9: forkullet Ben, som faaes ved at ophede Knog- 
ler uden Tilgang af Luft, idet Benkul ere i Be- 
siddelse af en langt større Porøsitet end Træ- 
kul. Benkullene benyttes i stor Udstrækning i 
