Sukkerraffinaderierne til Bortskaffelse af Raasuk- 
kerets brungule Farve. 
Med Hensyn til Trækullenes øvrige Ånven- 
delser, skal jeg her kun erindre om deres Be- 
nyttelse til Krudt, samt om at de, navnlig tid- 
ligere, anvendtes i stor Udstrækning til Udsmelt- 
ning af Metaller, f. Ex. Jern, da de ere istand 
til ved sin Forbrænding at frembringe en høi Tem- 
peratur.  Ffterhaanden som imidlertid Skovene 
opbrugtes, bleve Trækullene for kostbare at an- 
vende til Metaludsmeltning, hvorfor man mere 
og mere er gaaet over til i dette Øiemed at be- 
nytte forkullet Stenkul. 
dene til, at Norges Jernproduktion har været 
Dette er en af Grun- 
aftagende i de senere Aar og langtfra har kun- 
net holde Skridt med det stigende Forbrug af 
Jern. 
Forinden jeg forlader Trækul skal jeg endnu 
Grunden hertil 
er paa ingen Maade, at denne Anvendelse skulde 
omtale en Anvendelse af disse; 
være saa vigtig, at den berettiger til Omtale, 
men jeg nævner den kun for at advare mod den 
Fare for Sundheden, den medfører. 
herved til Trækullenes Brug til Ophedning af 
de moderne Strygejern (Kulstrygejern), hvilket 
som bekjendt sker ved at fylde disse med Træ- 
kulsgløder.  Kulgløderne udvikle nemlig en gif- 
tig Gas, der af Kemikerne kaldes Kuloxyd, 
men forøvrigt har forskjellige tildels menings- 
løse Navne, f. Ex. Kuldamp. Denne Gas ud- 
vikles i det Hele taget ved Forbrænding af Kul- 
stof og kulstofholdige Legemer ved mangelfuld 
Tilgang af Luft, saaledes som Forholdet bliver, 
naar man f. Ex. lukker Spjældet paa det Rør, 
som fra en Kakkelovn fører Røgen ind i Skor- 
forinden at Ilden i Ovnen er helt ud- 
Dette Kuloxyd er ligesom Kulsyre, 
stenen, 
brændt. 
hvormed det i kemisk Henseende er nær beslæg- 
tet, en farveløs, usynlig Gas; men medens Kul- 
syre kun er skadelig, for saa vidt den ikke kan 
underholde Aandedrættet, er Kuloxyd en direkte 
virkende Gift, hvoraf allerede */» pCt. i Luften 
er tilstrækkelig til at dræbe et Menneske. Skjønt 
det nu ganske vist ikke er mig bekjendt, at 
Nogen ligefrem er bleven forgivet ved at bruge 
Kulstrygejern, saa er det paa den anden Side 
ligesaa sikkert, at neppe Nogen har brugt disse 
Strygejern i længere Tid ad Gangen uden at 
føle Ildebefindende, Svimmelhed, Hovedpine o. 
S. V., det vil sige alle Symptomer paa en be- 
Jeg sigter 
120 
gyndende Forgiftning. Alene dette, mener jeg, 
berettiger i fuldeste Maal til at advare mod disse 
Strygejern; kunde det blive aldeles forbudt at 
sælge dem, vilde jeg anse dette for et stort 
Gode. 
Koaks eller Cinders er forkullet Sten- 
kul. Koaks vindes i stor Mængde som et Bi- 
produkt ved Gasværkerne, medens Hovedproduk- 
tet er den samtidig dannede Blanding af for- 
skjellige brændbare Gaser, den saakaldte Lys- 
gas. Til Brug i Gasværkerne vælger man der- 
for saadanne Stenkul, som give meget og stærkt 
lysende Gas, medens Koaksens Beskaffenhed er 
af mere underordnet Betydning. Naar man der- 
imod lægger an paa at vinde Koaks som Hoved- 
produkt, foretrækker man hertil de Stenkul, som 
give et stort Kvantum Koaks af god Kvalitet; 
det erholdte Produkt benævnes i Regelen Cin- 
ders.  Forkulning af Stenkul for at vinde OCin- 
ders kan udføres i Miler, men foretages dog i 
Regelen i hertil indrettede Ovne, hvor man ved 
mangelfuld Tilgang af Luft bortbrænder en Del 
af Kullene, medens den herved udviklede Varme 
forkuller Resten. 
Den paa enkelte Steder forekommende Å n- 
thracit kan betragtes som et Slags Koaks, dan- 
net ved Ophedning af Stenkullag i Naturen. 
Foretager man Forkulningen af Træ eller 
Stenkul i lukkede Beholdere (Retorter), som op- 
varmes udvendig, faar man dels et større Ud- 
bytte af Kul, og dels bliver man istand til at 
opsamle de Produkter, der udvikle sig under 
Forkulningen. Ved Forsøg i det Smaa kan man 
hertil benytte en Retort af tungtsmelteligt Glas 
forsynet med et Forlag, der holdes godt afkjø- 
let ved Hjælp af koldt Vand; fra Forlaget ud- 
gaar et Glasrør, udtrukket i en Spids, hvorigjen- 
nem de brændbare Gaser kunne bortgaa (Fig. 6). 
