enorme Værdier, som de her anførte. Den Be- 
standdel af Tjæren der kaldes 
Karbolsyre, har i den nyere Tid faaet 
en stor Betydning, dels som Desinfektionsmiddel 
o: Middel til at tilintetgjøre Smitstoffer, dels 
som antiseptisk Stof, hvorved forstaaes et Stof, 
som formaar at hæmme Forraadnelser. — Disse 
Karbolsyrens Anvendelser bero paa, at den er 
flygtig og giftig, at den 
dræbe Kimene til de mikroskopiske Smaaorga- 
saaledes formaar at 
nismer, som 1 visse Tilfælde kunne foraarsage 
Sygdomme, 1 andre Tilfælde Forraadnelse af or- 
ganiske Stoffer. — dJeg feiler neppe, naar jeg 
siger, at der ved Hjælp af dette Stof er bleven 
reddet Tusinder af Menneskeliv, og tænker da 
her særligt paa Karbolsyrens udstrakte Anven- 
delse 1 Lazaretter og Hospitaler. 
Gasværkernes Hovedprodukt er jo imidler- 
tid selve Lysgasen, som er en Blanding af 
flere forskjellige Gaser, hvoraf nogle ved sin 
Forbrænding frembringe en høi Temperatur, her- 
til høre navnlig Vandstof, Kuloxyd og let Kul- 
vandstof, medens andre, nemlig visse tunge Kul- 
vandstofarter, udvikle stærkt Lys, idet de i det 
Indre af Flammen forbrænde ufuldstændigt, saa- 
ledes at en Del Kulstof udskilles i Form af fine 
Partikler, der blive gjort glødende. I den yder- 
alt Kulstof 
fuldstændigt; i denne Del af Flammen er Tem- 
høtest. 
Kulpartikler i det Indre af en Gasflamme er det 
ste Del af Flammen forbrænder 
peraturen derfor Tilstedeværelsen af 
let at paavise ved at holde f. Ex. en Porcellæns- 
skaal i Flammen; Skaalen vil da strax sværtes 
af disse Partikler. 
At Tilstedeværelsen af disse Kulpartikler i 
Flammen er betinget af en mangelfuld Tilgang 
paa Luft kan paavises derved, at, naar Gasen 
blandes med Luft og Blandingen antændes, faaes 
en ikke lysende, men stærkt varmende Flamme, 
et Forhold, som anvendes ved Bunsens Gas- 
lampe. 
Ved alle vore almindelige Belysningsmidler 
er det udskilte, glødende Kulpartikler, som gjøre 
Flammen lysende. Naar vi lidt nærmere be- 
tragte f. Ex. en Stearinlystlamme (Fig. 7), ville 
vi se, at den bestaar af 3 Lag, nemlig en in- 
dre mørk Kjærne, uden om hvilken findes et 
stærkt lysende Parti, der igjen er omgivet af 
en svagt lysende, neppe synlig, Kappe, hvor 
Temperaturen er høiest. Grunden hertil er let 
122 
at forstaa, naar man gjør sig Rede for den Virk- 
somhed, som finder Sted i hvert Parti. — Paa 
Grund af Varmen vil Stearinet smelte, opsuges 
af Vægen og nærmest denne bringes til at for- 
dampe, men hertil forbruges Varme, og Tempe- 
raturen i denne Del af Flammen er derfor for- 
holdsvis lav. Disse Dampe af Stearin, der be- 
staar af Kulstof, Vandstof og Surstof, ville der- 
næst paa Grændsen mellem det inderste og mel- 
lemste Parti af Flammen spaltes under Dan- 
nelse af forskjellige Kulvandstofarter, der i den 
lysende Del forbrænde ufuldstændig under Ud- 
skillelse af Kulpartikler, som 1 glødende Til- 
I det yderste Lag af Flam- 
men, hvor der er en rigelig Tilgang af Luft, 
forbrænder alt Kulstof til Kulsyre. 
En Flammes Lysevne vil ganske i Almin- 
stand udstraale Lys. 
| delighed være afhængig dels af den Mængde 
Kulpartikler, som ere udskilte i Flammen, dels 
af den Temperatur, hvortil de ophedes. - lLys- 
styrken voxer nemlig med Mængden af Kulpar- 
tikler med Temperaturen. Er 
denne tilstrækkelig høi, blive Kulpartiklerne 
gjorte hvidglødende og udstraale derfor et stærkt 
Lys; ophedes de derimod kun til Rødglødhede, 
er Lyset langt svagere. 
og ligeledes 
Temperaturen er igjen 
afhængig af det Kvantum Luft, som tilføres 
Flammen. For at opnaa Hvidglødhede maa der 
tilføres en ganske bestemt Luftmængde, tilledes 
der mindre Luft, blive Kuldelene kun rødglø- 
dende; ved en endnu ringere Tilførsel af Luft, 
ville Kuldelene udskilles uforbrændte, 9: Flam- 
men vil ose; men hufttilførselen kan ogsaa blive 
for stor, hvorved Kulpartiklerne brænde for hur- 
tig bort, og Lysstyrken som en Følge heraf be- 
tydeligt formindskes. 
Denne sidste Feil begaa de fleste Gasfor 
brugere og paaføre sig derved selv meget større 
