Noget om Havets Udseende. 
Af UC. Lagrange. 
(Oversat for Naturen efter ,Ciel et Terre* af S. I.) 
Den, som har læst Humboldts Fortælling 
om det Øieblik, da han fra Toppen af Andes- 
bjergene for første Gang saa det stille Hav ud- 
bredt for sine Fødder, han forstaar, selv om han 
ikke personlig har havt denne- Følelse, Storhe- 
den af det Indtryk, som Qceanets ubegrændsede 
Men Storartetheden er 
ikke den eneste Eiendommelighed ved Havfla- 
derne, der findes desuden tusinde Fnkeltheder, 
som uden at forstyrre Enheden dog uafladelig 
Flade udøver paa en. 
bringer nye Indtryk, og Grunden hertil er at 
søge 1 den stadige Vekslen i Glands og Farve. 
Naar man fra et høitliggende Sted betragter 
dette umaadelige Speil, saa føres man ganske 
naturlig til at søge Grunden til disse Forandrin- 
ger i Himmelen, som er over Havet, og i Jor- 
den, som bærer det 1 sit Skjød; man ledes saa- 
ledes til fysikalske Betragtninger, der rigtignok 
er meget elementære, men som dog kanske kunde 
være af Interesse for nogle af vore Læsere. 
De Lysstraaler, som fra et Punkt paa Hav- 
overfladen kommer til vort Øie, er af to Slags, 
idet nogle er reflekterede og saaledes skriver 
sig fra Himmelen over Havoverfladen, medens 
de andre er brudte og kommer nedenfra, hvad- 
enten de nu skriver sig fra Havbunden eller fra 
de Stoffer, som Havet fører med sig og holder 
svævende. Her maa vi imidlertid lægge Mærke 
til, at dette andet Slags Straaler ogsaa oprindelig 
skyldes en ydre Lyskilde, som har sendt sit Lys 
ned igjennem Vandet. Men hvorfra de nu end 
skriver sig, saa er det Samvirkningen af alle 
disse Straaler, som bestemmer Qverfladens Farve 
og Glands. 
Da alle de Aarsager, som frembringer disse, 
er af lige stor Betydning, er det adskillig van- 
skeligt at udfinde, hvad der af det samlede Ind- 
tryk tilhører hver enkelt. Enhver har for Eks- 
empel paa vore Kyster kunnet lægge Mærke til, 
hvor stor Indflydelse det Sand har paa Vandets 
Farve, som Brændingerne har sat i Bevægelse 
og fører med sig; naar paa samme Tid Himme- 
len er helt eller delvis overskyet, er det næsten 
umuligt at skjelne mellem den Indflydelse, som 
de forskjellige Dele af denne Himmel har paa 
Vandfladen. 
Spørgsmaalet bliver enklere, naar Vandet 
er meget rent, og naar det er muligt med Sik- 
kerhed at kunne bestemme Lyskildernes Stilling. 
Naar Vandlagets Tykkelse tiltager betydelig, øges 
hurtig Svindingen af det Lys, der udgaar fra 
Bunden. at det i dette 
Tilfælde maa være Himmelens tilbagekastede 
Man kan da forudse, 
Straaler, som fremfor noget andet vil bestemme 
Havets Farve. Dette synes i sær Grad at være 
Tilfældet i Middelhavet. 
mest overrasker den Reisende, 
En af de Ting, der 
som for første 
Gang kommer til dette Havs Bredder, er dets 
dybblaa Farve, naar man fra Stranden skuer ud- 
over. Denne Virkning er endnu mere slaaende 
paa aabent Hav; da hænder det ofte, naar man 
f. Eks. fra et Fartøis Dæk, i kun nogle Meters 
Høide, ser lodret ned i Vandet, at det ganske 
tydelig faar Udseendet af stærkt Berlinerblaat. 
At denne Farve hovedsagelig beror paa Gjen- 
skinnet fra Himmelen, synes bevist ved følgende 
Betragtninger. 
Naar Himmelen overdækkes, spiller den i 
det graa. Den blaa Farve, iagttaget fra Ålgier, 
er i Almindelighed mere udpræget end paa Ky- 
sten af Frankrige, men der er ligeledes Himme- 
lens Blaa meget renere. Endvidere synes føl- 
gende lagttagelse at være afgjørende: naar en 
Sky, der befinder sig 1 tilstrækkelig Høide over 
Horizonten, bevæger sig hen over Himmelens 
blaa Bund, ser lagttageren, at der paa Havets 
blaa OQverflade tegner sig en lang graaagtig 
Stribe, hvis Klarhed afhænger af Skyens, 
som strækker sig fra lagttageren til det Punkt 
I 
den 
og 
i Horizonten, som ligger lige under Skyen. 
dette Tilfælde tjener Skyen som Skjærm, 
hindrer en Del af den blaa Atmosfære fra at 
reflektere sig fra Havfladen, og den reflekterer 
sit eget Billede i Stedet. 
I Bugten ved Algier spiller det fra Atmo- 
sfæren kommende reflekterede lys en saa stor 
Rolle med Hensyn til de Farver, hvori Havet 
spiller, at man kan paavise Overensstemmelsen 
mellem den indbyrdes Stilling af Flækkerne paa 
Havet og den Maade, hvorpaa Skyerne er for- 
delte, og paa en Vis slutte sig til Himmelens 
Udseende, ja endog til Skyernes Farve, kun ved 
at betragte Vandet; altsammen en Følge af At- 
mosfærens overordentlige Renhed. 
