127 
med Sandhed sige, at det vilde virkeliggjøre de 
Fortællinger om usynlige Ting, som man møder 
i Eventyrene. 
Har Maanen Atmosfære? 
Dette interessante Spørgsmaal har længe i 
høi Grad beskjæftiget Astronomerne og det saa 
meget mere, som et andet Spørgsmaal, Maanens 
Beboelighed, staar i nøieste Sammenhæng der- 
med. For den Anskuelse, at Maanen ingen 
Atmosfære har, er flere Grunde fremførte. 
Maanens Udseende er altid det Samme, man 
ser ingen Skyer paa Maanen, ingen Dæmring. 
Bedækker Maanen en Stjerne, indtræffer Bedæk- 
ningen altid nøiagtig paa den forud bestemte 
Tid, Stjernen holder sig lige klar lige til det 
Øieblik, da den træder bag Maaneskivens Rand 
og saa øieblikkelig forsvinder. 
Saameget mere Opmærksomhed fortjener det 
derfor, naar nu den bekjendte franske Åstronom 
Flammarion søger at paavise Tilstedeværelsen 
af en Atmosfære paa Maanen. Han støtter sig 
til en Del lagttagelser, saavel ældre som ganske 
nye, der afvige fra det hidtil anførte. 
Schrøter ligesom ogsaa Paul og Prosper 
Henry har virkelig seet en Dæmring paa Maanen. 
Den er vistnok liden, men den er der dog og 
kan ikke forklares uden Antagelsen af en Maane- 
atmosfære. Englænderen Åiry har nølagtig stu- 
deret 295 Stjernebedækninger, og Flammarion 
anfører endnu en lang Række Ilagttagelser af 
Bedækninger, som alle godtgjør, at Stjernerne 
ikke, som af alle hidtil antaget, pludselig for- 
Dette taler for, at 
Maanen har Atmosfære, som bryder Stjernens 
svinder bag Maanens Rand. 
Straaler. Man har endvidere troet at bemærke, 
at den Del af Maanen, som vender fra Jorden, 
har større Atmosfære end den mod os vendende 
Side. 
følgende Vei: 
Paa forskjellige Steder af Jordens Over- 
Til denne Antagelse er man kommet ad 
flade ser man Maanen fra forskjellige Synspunk- 
ter, og paa Grund af Jordens Omdreining for- 
andres ogsaa, selv om vi opholder os paa samme 
Sted, stadig det Standpunkt fra hvilket vi be- 
tragter Maanen. Dette har tilfølge, at det ikke til 
alle Tider og paa alle Steder er ganske nøiagtig den 
samme Halvdel af Maanen, som vi ser, men vi 
lidt af den Halvdel af 
Maanen, som, om ovennævnte Forhold ikke fandt 
Sted, stadig vilde være skjult for os. Dette 
Man har 
ogsaa en physisk Libration, som beror paa For- 
faar imellemstunder se 
kaldes den parallaktiske Libration. 
hold ved Maanens Bevægelse. Denne Libration 
bevirker det samme som den parallaktiske Li- 
bration. 
Naar nu paa et eller andet Punkt af Maane- 
skivens Rand en Del af den Halvdel af Maanen, 
som uden Librationen stedse skulde være usyn- 
lig for os, dukker frem, og der saa kommer en 
dette Punkt af 
Maaneranden, viser den sig længere Tid, end 
Stjerne, som netop passerer 
den skulde ifølge Beregningerne og længere Tid 
end den paa noget andet Punkt af Maanens 
Rand vilde gjøre. 
Brydning af dens Straaler, idet disse passerer 
Dette beror paa en stærkere 
Maaneatmosfæren, og en stærkere Brydning er 
Tegn paa en tættere eller høiere Atmosfære. 
OQgsaa andre Grunde taler for en tættere 
og høiere Atmosfære paa den fra Jorden vendte 
Maanehalvdel : 
Hansen i Gotha har ved sine Undersøgelser 
angaaende Maanens Bevægelse opdaget en Uregel- 
mæssighed i denne, som lod sig forklare derved, 
faldt 
Maanens Tyngdepunkt 
at Maanens Tyngdepunkt ikke sammen 
med dens Midtpunkt. 
maa være 8 geogr. Mil fjernet fra dens Midt- 
punkt og ligge i den fra Jorden bortvendte 
Halvdel. Men Maaneatmosfæren maa danne en 
Kugle med Tyngdepunktet til Midtpunkt. Heraf 
følger at Maanens Atmosfære maa være størst 
paa den fra Jorden vendende Side. 
Maanens Atmosfære har en ringe Høide, 
man antager 3 norske Mil, og en ringe Tæt- 
Tæthed 
Maanens Atmosfære er 
hed, maaske 435; af Jordatmosfærens 
ved Havets OQverflade. 
saaledes langt tyndere og sandsynligvis ogsaa 
anderledes sammensat end vor, saa at Væsener 
af vor Organisation ikke vilde kunne leve der, 
men man kan derfor ikke absolut benægte Til- 
stedeværelsen af en Atmosfære og hvad dermed 
staar i Forbindelse. 
2.8 
