Kemiske Resultater fra den norske 
Nordhavsexpedition. 
Af Ludvig Sehmelek. 
I. Om Søvandets faste Bestanddele. 
Talrige Undersøgelser har godtgjort, at 
Vandets Saltholdighed ikke er underkastet nogen 
betydelig Variation 1 de forskjellige Egne af 
Havet. 
Det er dog ikke alene med Hensyn til sin 
totale Saltgehalt, at Havvandet er af en saa 
stor Ensartethed, men det Mængdeforhold, hvori 
Søsaltets enkelte Bestanddele optræder, viser 
ligeledes en stor Uforanderlighed. Som bekjendt 
er nemlig Søvandet en Opløsning af flere for- 
skjellige Salte, der væsentlig bestaar af Natron, 
Magnesia, Kalk, Kali, Klor og Svovlsyre *). | 
Den, som har skaffet os den mest paalide- 
lige og grundige Kundskab om Søvandets kemiske 
Forhold, er Kemiker 
Forchhammer, der har udført sammenlignende 
Analyser af næsten 200 Vandprøver. hentede 
fra de forskjelligste Egne af Oceanet. 
den danske og Geolog 
Ifølge Forchhammers Analyser er 3,4 og 
3,0 pCt. Ydergrændserne for Havvandets Salt- 
gehalt i de store aabne Have, hvori ikke sær- 
egne Naturforhold foraarsager nogen Fortyn- 
ding — f. Ex. de store smeltende Ismasser i 
de polare Fene. 
- Som Maximum og Minimum for Klormæng- 
den finder han med runde Tal 2,10 og 1,88 
pt. 
ger mellem de ovennævnte 
i Vandprøver, hvis totale Saltgehalt lig- 
For 
Kalkmængden erholder han paa samme Maade 
0,070 'og 0,05 pCt., for Magnesia 0,24 og 
0,20 pCt., for Svovlsyre 0,25 og 0,21 pCt. 
Disse er omtrent de største Differenser, 
Grændser. 
der forekommer i hans Analyser med Hensyn 
til disse Bestanddele men optræder forøvrigt 
1) Forøvrigt forekommer i Søvandet mindre Mængder 
af de fleste bekjendte Grundstoffe, saasom: Brom, - 
Jod, Fluor, Fosfor, Sølv, Kobber, Bly, Zink, 
Kobalt, Nikkel, Jern, Mangan, Strontium, o. fl., 
hvis Tilstedeværelse man har opdaget ved den 
kemiske Analyse enten i selve Søvandet eller i 
Søplanternes Aske. 
temmelig sjelden, og tager man Middeltallet af 
hans Bestemmelser for Verdenshavets forskjellige 
Regioner, bliver derfor Variationerne i Søvan- 
dets Sammensætning reducerede til forsvindende 
smaa Størrelser. Som et Exempel kan nævnes 
følgende Middeltal fra tvende fjernt fra hinan- 
den liggende Have. 
I det nordlige Atlanterhav: 
Klor. Svovlsyre. Magnesia. Kalk. 
1,958 0,231 0,216 0,058 pt. 
I Havet mellem de aleutiske Øer og Sel- 
skabsøerne: 
Klor. Svovlsyre. Magnesia. Kalk. 
1,949 0,227 0,215 0,057 pCt. 
Betragter vi nu de kemiske Undersøgelser 
af de talrige Vandprøver, der blev indsamlede 
paa den norske Nordhavsexpedition, vil vi finde, 
at de endnu i høiere Grad end Forechhammers 
denne store Ensartethed 
Resultater stadfæster 
1 Søvandets Sammensætning. Førend jeg gaar 
nærmere ind paa mine Analyser af Expeditio- 
nens Vandprøver, finder jeg det imidlertid ret- 
test at omtale de Slutninger, man er kommet 
til 
af Havvandets Saltgehalt. 
angaaende Tilblivelsen og Vedligeholdelsen 
Den grundigste Be- 
handling af dette Emne skyldes ligeledes Forch- 
hammer. 
Det første Vand, 
Jordens Overflade, efterat 
der samlede sig paa 
tilstræk- 
kelig afkjølet til, at en Fortætning af Atmo- 
Sted, 
naturligvis optage de opløselige Bestanddele af 
denne var 
sfærens Vanddampe kunde finde maatte 
Jordskorpen, med hvilke det kom i umiddelbar 
Berøring. Der er saaledes al Rimelighed for 
at antage, at Klornatrium, der sandsynligvis den- 
gang var indblandet i stor Mængde 1 Bjerg- 
masserne, paa Grund af sin Opløselighed og 
store Udbredelse ogsaa maatte blive den væsent- 
ligste Bestanddel af Fortidens Hav. I mindre 
Vandet udbredte 
eller tungere opløselige Forbindelser af Kalk, 
Mængde optog de mindre 
Magnesia og Svovlsyre. Rimeligvis havde der- 
for Havet i hin tidligere Jordperiode en lig- 
nende Sammensætning som nu. Paa denne 
Maade kan vi ganske simpelt tænke os Tilbli- 
velsen af Saltgehalt, 
vanskeligere bliver det at give en tilfredsstillende 
Havvandets men langt 
Besvarelse af, hvorledes Saltholdigheden vedlige- 
holdes i et saadant uforanderlig kvantitativt 
Forhold, som ovenfor er omtalt. 
