131 
at Svovlsyren falder en liden Smule høiere i de 
mellemliggende Dyb. 
En Bunden 
dens dyriske Liv har altsaa ingen Indflydelse 
nærmere Berørelse med og 
paa Havets Sammensætning. Som jeg senere 
skal omtale er Dyrelivet i kvantitativ Udvik- 
ling meget varierende i de forskjellige Egne 
af Nordhavet. 
vi altsaa ikke spore nogen Virkning heraf. 
Ved at ordne Middeltallene for Søvandets 
Bestanddele efter de Breddegrader mellem hvilke 
I Søvandets Kalkmængde kan 
Vandprøverne ere optagne, møder vi den samme 
Uforanderlighed i Søvandets 
Kun Svovlsyren viser ogsaa her en ringe Vari- 
idet den 
under de sydligere Breddegrader af det Hav, 
som Fxpeditionen har beseilet (fra 809 til 629). 
Denne og den foregaaende Afvigelse 1 Svovl- 
Sammensætning. 
ation, synes at have sit Maximum 
syremængden er imidlertid altfor smaa til at 
kunne tillægges nogen afgjørende Beviskraft. 
Som et samlet Resultat fremgaar af disse 
Analyser, at fra hvilken Side man end betrag- 
ter dem, kan de ikke med Bestemthed bevise 
nogen Foranderlighed i Søvandets Sammensæt- 
at Havet i 
Dybde er en ensartet Blanding, hvori den nøi- 
ning. Den Antagelse, hele sin 
agtigste kemiske Analyse neppe kan paavise 
nogen Forskjellighed, bekræftes ved de her om- 
talte Undersøgelser i endnu høiere Grad end 
ved de tidligere. Jeg har nemlig ikke nogen- 
sinde fundet saa store Uoverensstemmelser, som 
de, der paa enkelte Steder forekommer i Forch- 
hammers og andre Kemikeres Analyser. 
Til Slutning vil jeg anføre, hvad jeg 1 
Nordhavet har fundet som Middeltal for 
Søvandets Bestanddele, beregnede som Salte: 
Klornatrium. Klormagnesium. Svovlsur Magnesia. 
2.680 pCt. 0.856 pCt. 0.207 pCt. 
Svovlsur Kalk. Klorkalium. Dobbelt kulsurt Natron. 
0.189 pCt. 0.075 pCt. 0.016 pet. 
Kulsur Kalk. 
0.002 pCt. 
alle 
Planet-Konjunktioner i 1881. 
Af Observator Geelmuyden. 
Enhver vil erindre den iøinefaldende Gruppe 
af klart lysende Planeter, som i Aarets første 
Maaneder viste sig paa Aftenhimmelen. dJupi- 
ter og Saturn, som havde været at se hele 
Vinteren igjennem, nærmede sig stadig mere og 
mere til hinanden; begge gik vistnok samme 
Vei blandt Fixstjernerne, nemlig fra høire til 
venstre, men Jupiter, som stod længst tilhøire, 
Lidt før Aarsskiftet kom ogsaa V e- 
nus, den klareste af alle Stjerner, frem af Sol- 
gik fortest. 
straalerne som Aftenstjerne; den gik raskt op- 
over i Dyrekredsen, stillede sig først i Linie 
med de to andre, men nærmede sig mer og mer, 
saaledes at den kom paa Siden af Jupiter den 
22de Februar, omtrent samtidig med, at den 
naaede sin største Elongation fra Solen; derpaa 
holdt den sig i nogle Dage imellem dem og kom 
2den Marts i Konjunktion med Saturn. Under 
alt dette blev Afstanden mellem Jupiter og Sa- 
turn stadig mindre, men selve deres Konjunktion 
da den først fandt Sted paa 
en Tid, da saavel disse Planeter som Venus var 
blev ikke synlig, 
bleven væk i Solstraalerne, nemlig 2lde April. 
Nogen Tid efter kom de naturligvis frem igjen 
paa den anden Side af Solen, viste sig altsaa 
paa Morgenhimmelen før Solopgang. Jupiter 
var nu kommen tilvenstre for Saturn; Venus 
strøg for anden Gang forbi dem, men i modsat 
Retning af forrige Gang, altsaa fra venstre mod 
høire. Dette foregik dog allerede i Mai Maa- 
Da 
Venus imidlertid aldrig kan komme ret langt 
ned, medens alle tre endnu var usynlige. 
fra Solen, vendte den snart om, gik atter fra 
høire til venstre blandt Fixstjernerne og kom i 
Juni Maaned for tredie Gang forbi de to andre, 
først Saturn, saa Jupiter. Siden har den fjer- 
net sig raskt fra dem. Knap var Venus kom- 
men forbi, saa kom Mars frem og gik samme 
Vei efter; Gte Juli gik den forbi Saturn, 22de 
Juli forbi Jupiter, men Venus formaaede den 
ikke at række denne Gang. 
Denne Planetgruppe paa Morgenhimmelen 
har vel dog de færreste hos os seet, medens 
endnu Venus var med, dels paa Grund af den 
ubekvemme Dagstid, dels fordi det indtraf kort 
før Solhverv, altsaa paa en Tid, da de lyse Næt- 
ter gjør selv de klareste Stjerner mindre iøine- 
faldende. * 
Hvor ofte kan 
saadanne Planetgrupper komme til at vise sig? 
Det ligger nær at spørge: 
Hvad der især har fremkaldt dem iaar er Kon- 
junktionen mellem Jupiter og Saturn. En saa- 
