og til at man lærte, at disse Gjenstande tiltræk- 
Hvor 
maatte man ikke gjentage disse Forsøg, før Til- 
ker smaa Jernstykker! mange (ange 
fældet eller Fantasien indgav En den Ide at 
gjøre disse tiltrækkende Legemer bevægelige 
ved at lade dem indtage en svævende Stilling! 
Og naar denne Bevægelighed var opnaaet, hvor 
længe varede det ikke, før man fik Øjnene op 
for Magnetens Tilbøjelighed til at indtage en 
bestemt Retning! 
Tilværelsen af den lille Figur paa de mag- 
netiske Trævogne maa da være et Vidne om et 
forholdsvis fremskredet videnskabeligt Standpunkt. 
Denne Figur indesluttede en Magnetsten; Kine- 
serne konstruerede først meget senere Instru- 
menter, der nærmer sig mere til vort Kompas. 
Kon- 
Magnetnaalen 
At det varede længe forstaaes let. 
struktionen af Kompasset eller 
forudsætter nemlig som kjendt den Ejendomme- 
lighed, som en Magnet besidder: at kunne over- 
føre sin Magnetisme paa Jern, tilligemed de 
Fremgangsmaader, der bedst egner sig til at 
iværksætte denne OQverførelse. Men de magne- 
tiske Vogne fordrede ene og alene Kjendskabet 
til Magnetstenens Evne til at indtage en vis 
Stilling, og det er saaledes intet forunderligt 1, 
at man hos de kinesiske Skribenter først meget 
sildigere finder Beretningen om det virkelige 
Kompas. — Skjønt man med temmelig Bestemt- 
hed ved, at de betjente sig af Kompasset alle- 
rede 1 det første Aarhundrede af vor Tidsreg- 
ning, daterer den ældste Beskrivelse af In- 
strumentet sig fra Begyndelsen af det tolvte 
Aarhundrede. 
have lagt Mærke til, at Magneten først blev 
Læseren vil allerede uden Tvivl 
anvendt af Kineserne paa Rejser tillands; men 
I disse længst forsvundne Tider var den faste 
Jordskorpes Vidder som en Følge af manglende 
geografiske Kundskaber ukjendte Ørkener, mere 
farefulde at færdes i end i vore Dage de store 
Qceaner. I det syvende og ottende Aarhundrede 
foretog Kineserne Expeditioner tilsøs fra Kan- 
ton ligetil Eufrat gjennem Malakastrædet forbi 
Ceylon og Malabarkysten, og mod Slutningen 
af det trettende Aarhundrede benyttede de re- 
Det 
kan have været Vandkompasset, der bestod i 
gelmæssig Kompasset paa sine Fartøjer. 
en paa to Halmstumper flydende Naal, eller 
Stiftkompasset. | 
Kinesernes magnetiske Opfindelser blev 
først mere eller mindre sent kjendte hos Kej- 
serrigets nærboende Folkeslag. Hos Japaneserne 
for Exempel finder man de magnetiske Vogne 1 
at 
Vandkompasset paa samme Tid var i Brug paa 
det syvende Aarhundrede; og man ved, 
Korea. Det var en til en Træbete fæstet mag- 
netiseret Naal, som man kastede op i et Fad 
med Vand, naar der skulde observeres. 
Ligesom Kineserne er de første blandt 
Asiens østlig: boende Nationer, som har kjendt 
ikke alene Magnetens Polaritet men ogsaa denne 
Stens Egenskab at kunne overføre paa Jernet 
sin Magnetisme, skal vi se, at de i denne 
Henseende har været adskillig forud ogsaa for 
Europæerne, og at de efter al Sandsynlighed 
har meddelt disse sine Kundskaber. 
Civilisationen har nemlig forplantet sig fra 
Orienten til Occidenten ad to forskjellige Veje. 
Den Axe, hvorom Udbredelsen har foregaaet, 
har været Middelhavet, og paa begge Sider af 
dette lange Baand, som adskiller Europa fra 
Afrika, har Bevægelsen baade i Europa og 
Afrika været stadig fremadskridende. Græken- 
land og Ægypten med dets Kolonier i Kyrenai- 
ka, Rom og Karthago, den frankiske Stat og 
Araberne svarer til hverandre paa de to Sider 
af Axen og afmærker Bevægelsens Holdepunkter, 
idet de vandrer fremad i et Slags Fællesskab. 
Hvilken af disse to Veje har nu Kompasset fulgt 
for at naa frem til Vesten? Man kunde 1 før- 
ste Øjeblik være fristet til at tro, at de latin- 
ske Folkeslag, Grækerne og Romerne, som fuld- 
stændig kjendte Magnetens tiltrækkende Fjen- 
dommeligheder, og hvis Filosofer og Lærde har 
været ligesom den middelalderske Videnskabe- 
Støtter, 
frankiske Efterfølgere en Kundskab, hvoraf de 
ligheds maa have overgivet til sine 
som søfarende Nationer maatte kunne drage 
Det forholder 
sig imidlertid ingenlunde saa, hverken Grækerne 
Det er 
Araberne, som har bragt Kjendskab om Kom- 
større Nytte end nogen anden. 
eller Romerne har kjendt Kompasset. 
passet til Europa, og man maa gaa ned helt 
til det trettende Aarhundrede for i vore Ånna- 
ler at støde paa en Bemærkning om det. 
Man har rigtignok bestridt denne historiske 
Plautus. 
Men Fortolkningen af dette Sted er uklar og 
Vandring grundet paa et Sted hos 
vildledende, medens der er Overflod paa gode 
Beviser for den modsatte Mening. —Klaproth 
