gyndelsen var fuldstændig flydende, der vilde 
da, naar Massen paa Grund af Afkjøling be- 
gyndte at størkne, først danne sig en tynd 
fast Skal paa OQverfladen, og da denne efter 
vor Hypothese vilde være tungere end den Væd- 
ske, hvorpaa den svømmede, saa er det sikkert, 
at den vilde gaa istykker, og Stykkerne vilde 
gaa tilbunds og danne en fast Kjerne om 
Centrum. —Saaledes vilde altsaa hele Massen 
blive fast fra Centrum af. —Overfladen begyn- 
der at bedække sig med et varigt fast Skal, 
naar hele Massen har afkjølet sig til henimod 
Størknings Temperaturen, og under denne Skor- 
pe kan der endnu paa enkelte Steder findes 
Ansamlinger af flydende Masse. 
Denne Theori antager altsaa en fast Kjer- 
ne og Skal, men imellem disse et Lag der endnu 
befinder sig i smeltet Tilstand. Vi maa her 
tilføje, at den berømte Ingeniør Werner Sie- 
mens imod Thomson sætter nogle lIagttagel- 
ser, han har anstillet i Dresden i sin Broders 
Glasværk, Naar den fuldstændig smeltede Glas- 
masse begynder at afkjøle sig, saa sammentræk- 
ker den sig i Begyndelsen meget raskt, derpaa 
mindre og mindre, eftersom den bliver mere 
tykflydende; i selve det Øjeblik, da den størk- 
ner, synes der endog at finde en svag Udvi- 
delse Sted. Siemens slutter heraf, at de smel- 
tede Kiselsyreforbindelsers Sammentrækning fin- 
der Sted ved Overgangen fra den flydende til 
den dejgagtige Tilstand, saaledes at Thom- 
sons Følgeslutninger blot beviser, at vor Klo-. 
des inderste Dele dannes af en dejgagtig Masse. 
Man bar givet Astronomien og Mathema- 
tiken dette Spørgsmaal at løse, men de synes 
ikke at have kunner magte det. De Slutnin- 
ger, man har draget ved disse Videnskabers 
Hjælp, synes at antyde, at Jorden er næsten 
absolut fast helt igjennem; men disse Slutnin- 
ger er paa ingen Maade uangribelige. Det er 
særdeles vanskeligt at anvende Beregninger paa 
Legemer, hvis Konstitution er ubekjendt. Hux- 
ley har trætffende bemærket om Mathematiken, 
at den kan, sammenlignes med en Mølle, der 
arbejder udmærket og kan male saa fint, man 
ønsker; men det man faar afhbænger af, hvad 
man har lagt i den, og ligesom den mest ud- 
mærkede Mølle af Verden ikke kan give Hvede- 
mel, naar man har lagt Ærtebælger mellem 
Stenene, saa kan heller ikke hele Sider af ma- 
thematiske Formler give et sikkert Resultat 
med usikre Data. 
Kan vi da egentlig gjøre os nogen Fore- 
stilling om "Tilstanden af vor Klodes Indre? 
Radau udtrykker sig i en udmærket Artikel 
om Jordens indre Konstitution, offentliggjort i 
Revue des deux Mondes l5dde Oktober 
1879, paa følgende Maade: ,Man maa ikke 
glemme, at vor Klodes indre Bestanddele er udsatte 
for et desto større Tryk, jo nærmere de er 
Centrum. Ved Beregning finder man, at Tryk- 
ket i Centrum overstiger 3 Millioner Kilogram 
pr. Kvadrat Centimeter (3 Millioner Atmosfæ- 
rer.) Vi har ingen Ide om de Legemers fysi- 
ske Tilstand, som er udsatte for saa store 
Tryk. Forsøg over forskjellige Materialers Mod- 
standsevne har lært os, at smaa Terninger af 
Granit knuses ved et Tryk af 700 Atmosfærer, 
Basalt og Porfyr ved 2000—2500 Atmosfærer; 
naar Trykket naar disse Grændser, falder Berg- 
arterne fra hinanden i Støv. Kobber, Staal og 
Støbejern kan modstaa dobbelt og tredobbelt 
saa store Tryk, men hvad bliver der af disse 
Metaller under et Tryk der 100 Gange, 1000 
Gange større? * 
Hvorledes arter nu de molekylære Kræf- 
ter sig hos et fast eller flydende Legeme, der 
er udsat for et Tryk af flere Millioner Atmo- 
sfærer, paa samme Tid som det er ophedet flere 
Tusinde Grader? — Hvad vil det Hele ta- 
get fast eller flydende sige, naar man bringer 
et Legeme under saadanne Forhold? Til at be- 
svare disse Spørgsmaal mangler vi aldeles Op- 
gaver, og alt hvad man kunde sige vilde være 
fuldkommen hypothetisk. 
Men om vi end ikke har nogen Kund- 
skab om Materiens fysiske Tilstand i Jordens 
Indre, saa kjender vi idetmindste denne Mate- 
ries Vægt sikkert. Mathemathiken har, hjulpet 
af Eksperimenter, aldeles nøjagtig kunnet be- 
stemme Jordens midlere Tæthed, den har kun- 
net veje vor Planet, og Vægten er i Kilogram 
1 
funden lig 934000000000000 eller 934000 
Milliarder. Dette Tal siger os imidlertid intet, 
da det er altfor stort for vor svage Indbild- 
ningskraft, men vi kan udregne Vægten af et 
Volum Vand af samme Størrelse som vor Jord, 
og vi vil da finde et Tal, der er 5!/» Gange 
mindre end det ovenstaaende; følgelig er Jor- 
dens Tæthed, dens specifike Vægt, 5'/» Gange 
større end Vands. Da nu Tætheden af Berg- 
arterne paa OQverfladen neppe er 2!/,, saa maa 
der altsaa i det Indre af Jorden være meget 
tunge Masser, hvis Overskud af Tæthed op- 
vejer den ydre Skals mindre Tæthed. I OCen- 
trum vil Masserne have omtrent den samme 
specifike Vægt som Bly (113). 
Dette er et Resultat, der er udledet af 
talrige Eksperimenter udførte efter forskjellige 
Prineiper med samstemmende Resultat. 
