en Dannelse af ringe Mægtighed, hvilende paa 
et underliggende Lag af graat Ler. Dette stad- 
fæstes end yderligere ved Skrabningerne, under 
hvilke en Mængde graat Ler optoges paa de 
største Dybder. 
Biloculinlerets brune Farve kan være mere 
eller mindre udpræget. Nogle Bundprøver er 
lyse gulbrune, andre mørkebrune, 1 fugtig Til- 
stand næsten chokoladefarvet. Talrige smaa 
hvide Foraminiferer bidrager naturligvis til at 
give Leret en lysere Farve. 
Ved Slemning af Biloculinleret erholder man 
et større eller mindre Residuum, der væsentlig 
bestaar af Foraminiferer af forskjellig Størrelse, 
Form og Farve. Under Lupen viser det sig 
dog, at nogle yderst smaa, runde Kalkskaller 
er langt overveiende 1 Antal fremfor de øvrige. 
Professor G. 0. Sars har været af den Godhed 
at bestemme disse Dyr for mig. Han har 
fundet, at de hører til de meget bekjendte *Glo- 
bigeriner*, men at de er meget mindre udvik- 
lede med Hensyn til Størrelse end de, der fore- 
kommer i de sydlige Have. Da disse overalt 
i Nordhavet er Biloculinernes uadskillelige Led- 
sagere, kunde maaske det her omhandlede Sedi- 
ment ogsaa gaa ind under Navnet *Globige- 
rinler* (Globigerina-ouze), en Betegnelse der er 
blevet benyttet 1 de britiske Expeditioners Rap- 
porter. Ifølge John Murray skal dette Sediment, 
hvis mest typiske Eiendommelighed er dets Rigdom 
paa Globigeriner, forekomme i stor Udstrækning 
i det af Ohallenger-Expeditionen beseilede Hav — 
saaledes som jeg har omtalt i den første Del af 
disse Meddelelser. Hvad der imidlertid ved denne 
Anledning er bleven kaldt *Globigerina-ouze*, 
omfatter kun de Slamarter, som for en væsent- 
lig Del bestaar af hine Foraminiferer og altsaa 
har en meget høi Kalkgehalt. —Biloculinleret 
indeholder derimod paa mange Steder kun en 
ringe Mængde Kalkskaller i Forhold til sine 
øvrige mineralske Bestanddele. Lerets Forraad 
paa Globigeriner differerer nemlig meget i de 
forskjellige Dele af Nordhavet. —Biloculinerne 
synes derimod at være temmelig jævnt fordelte 
over Havbunden, men da de i Almindelighed fore- 
kommer i ringe Antal (sjelden ser man mere 
end 12 Biloculiner paa hver Kvadrattomme af 
den tørrede Bundprøve) kan de ikke i nogen 
betydelig Grad bidrage til Lerets Kalkgehalt. 
Paa Grund af disse Dyrs regelmæssige Forekomst 
og Udbredelse i Dybvandslammet synes det mig 
at Navnet *Biloculinler* er heldig valgt. 
For at kunne gjøre os en Ide om, hvilken 
Betydning hine Foraminiferer har for Dannelsen 
af de Afleiringer, i hvilke de forekommer, maa 
vi tage deres zoologiske Forhold i Betragtning. 
Med Hensyn til Globigerinerne er Zoologerne i 
Uenighed om, hvorvidt de blot er pelagiske Dyr, 
eller om de ogsaa formaar at leve paa Havbun- 
den. De bekjendte britiske Naturforskere Sir 
182 
Wyville Thomson, Jeffreys og John Murray er 
af den Mening, at Globigerinerne blot lever som 
frit svømmende Dyr i Havet, og at de først 
efter sin Død synker tilbunds. Dr. Carpenter 
forfegter imidlertid en anden Anskuelse, hvori 
ogsaa Prof. Sars er enig med ham, nemlig at 
Globigerinerne 1 sin første Levetid er pelagiske, 
men senere tilbringer den sidste Del af sin Til- 
værelse paa Havets Bund. 
De øvrige 1 Slammet forekommende Fora- 
miniferer har man ikke fundet i de øvrelig- 
gende Vandlag, og de synes derfor at være 
henviste til blot at leve paa Bunden. 
Vi er berettigede til at antage, at Havets 
fysiske Forhold maa have en stor Betydning for 
Dyrelivets Udbredelse eller Fordeling over Hav- 
bunden; især gjælder dette om Globigerinerne, 
der som pelagiske Foraminiferer maa være ud- 
satte for de forskjellige Strømningers Virkning 
— hvad enten de nu i død eller levende Til- 
stand synker nedi Slammet. Ved mine kemiske 
Undersøgelser af Biloculinleret har jeg derfor 
taget Hensyn til disse Spørgsmaal. 
Betragter man forskjellige Prøver af Bilo- 
eulinleret under Mikroskopet, vil man finde, at 
Blandingsdelenes Finhed ikke altid er den samme. 
Mangensteds kan man neppe selv med en stærk 
Forstørrelse adskille de enkelte Partikler, men 
i Almindelighed ser man dog en Del krystallinske 
Korn, der tildels er af forskjellig Farve. De 
fleste af disse er imidlertid farveløse og gjen- 
nemsigtige og synes for en væsentlig Del at 
bestaa af Kvarts. 
Slammets fineste krystallinske Partikler er 
i Almindelighed temmelig skarpkantede; grovere, 
for det ubevæbnede Øie synlige Korn forekommer 
næsten aldrig i Biloculinleret, men er derimod 
ikke ualmindelige i OQvergangsleret og har da 
som oftest en afrundet Form. I det sidstnævnte 
Ler ser man ofte talrige Glimmerblade; disse 
forekommer ogsaa i Biloculinleret, men er her 
saa yderst smaa, at de vanskelig kan opdages. 
Pimpsten eller amorft, vulkansk Glas synes 
ikke at udgjøre nogen væsentlig Del af Bilo- 
eulinlerets mikroskopiske Bestanddele. I 10— 
15 Prøver fra forskjellige Partier af Havbunden 
fandtes vulkansk Glas blot paa et Par Stationer. 
Nogle større Stykker af Pimpsten (2 X 2 x 2 Um.) 
blev optagne paa Station 40. Her gjordes forøvrigt 
et eiendommeligt Fund, der fortjener nærmere 
Omtale. Sammen med Pimpstenstykkerne fandtes 
nemlig i Skraben en Mængde faste Klumper eller 
Knoller, der var af forskjellig Udseende og Art, 
liggende aldeles for sig selv, ligesom Stene i 
Tjermassen. - De største af disse (6 X 6 X 6 Cm.) 
var af en meget forskjellig og uregelmæssig 
Form; den haarde og furede OQverflade var 
tildels bedækket af et tyndt sort Lag, der væ- 
sentligt var dannet af Manganoxyder, medens 
det indvendige bestod af en brunrød porøs Sub- 
