Slemningsproces, hvis Vandets Strømninger paa 
Bunden er stærke nok til at sætte Slammets 
fine Partikler i Bevægelse. Dette Spørgsmaal 
er imidlertid ligesaa ubesvaret som de foregaa- 
ende. Det fortjener imidlertid at nævnes, at 
alle de fra Bunden optagne Vandprøver altid 
var ganske klare og uden Spor af svævende 
Partikler. 
Den kemiske Undersøgelse af Biloculinleret 
viser, at Kalkgehalten er meget varierende i de 
forskjellige Bundprøver. Bringer vi denne Be- 
standdel — der jo udelukkende skylder Dyrelivet 
sin Oprindelse — i Fradrag, finder vi imidlertid, at 
det egentlige Ler er af en temmelig ensartet Sam- 
mensætning. Forøvrigt kan vi heller ikke ved den 
kemiske Analyse finde nogen synderlig Forskjel mel- 
lem det graa og det brune Ler. Paa Stationerne 
214 og 215 hvor Biloeulinleret isærdeleshed var 
tyndt udbredt, da Hovedmængden af Bundprøven 
bestod af graat underliggende Ler, viste det 
sidstnævnte sig 1 kemisk Henseende kun for- 
skjellig fra Biloculinleret ved en lavere Oxyda- 
tionsgrad. Medens Forholdet mellem Jernoxydul 
og Jernoxyd i det graa Ler i Almindelighed stiller 
sig som Å til 1.5, finder vi det i Biloculinleret 
som 1 til 3. 
Efter hvad der forud er sagt vil det være 
indlysende, at Kjendskabet til Biloculinlerets 
Kalkgehalt frembyder en særegen Interesse baade 
for det zoologiske og det fysiske Studium af 
Havets Naturforhold. Jeg har derfor bestemt 
Mængden af den kulsure Kalk i næsten alle de 
Prøver, der er optagne indenfor Biloeulinlerets 
Omraade. 
Ved paa Kartet at opstille de for Kalk- 
mængden fundne Tal har jeg opdaget, at en 
tydelig Lovmæssighed er raadende med Hensyn 
til Kalkens Fordeling i Biloculinleret, idet visse 
Partier af dette skarpt adskiller sig fra hver- 
andre i denne Retning. 
Vestenfor den Kurve, der paa Kartet (Pag. 
173) er betegnet med ed, finder vi saaledes et meget 
kalkfattigt Ler. Her fandtes i Middeltal 8 %/, 
kulsur Kalk. TI det store Parti af Biloculinleret 
søndenfor og østenfor Kurven ed har vi en 
langt høiere Kalkgehalt. Her var Middeltallet 
af 22 Bestemmelser 30 %. Kurven ab be- 
tegner den mest kalkrige Del af Biloculinleret. 
Middeltallet var der 52 "/o. 
Den mærkelige ringe Kalkgehalt i Bilocu- 
linleret vestenfor ed synes at staa i Samklang 
med de zoologiske Observationer. At dømme 
efter det forholdsvis ringe Udbytte, der blev 
indvundet ved Skrabningerne paa denne Del af 
Havbunden skulde man tro, at Dyrelivet her 
stod tilbage i kvantitativ Udvikling. Derimod 
syntes Slammet her at indeholde mange. Stene, 
der vanskeliggjorde Skrabningerne og paa et 
Sted var Aarsag i at Travlen gik tabt. Denne 
Afleiring af Stene maa skyldes den drivende Is, 
hvis Virkning vistnok i særlig Grad er fremtræ- 
dende i dette udprægede polare Parti af Havet. 
Den samme Omstændighed virker muligens ugun- 
stig for Dyrelivet. 
Vulkansk Sand og Sandler. 
Øen Jan Mayen er af vulkansk Oprindelse. 
Den stærke lokale Hævning, der har foraarsaget 
dens Dannelse, giver sig tydeligt tilkjende paa 
Nordkysten, hvor det egentlige Hovedkrater — 
den 6000 Fod høie *Beerenberg* findes. Her 
træffer vi et Braadyb af 1000 Favne i en Af- 
stand af omtrent 2 Mile fra Øens nordligste 
Punkt. Paa Øst- og Vestsiden af Øen skraaner 
Kysten mindre brat ned mod Dybet. Ved de 
talrige Dybdemaalinger, som Expeditionen her 
har foretaget, befandtes alle Bundprøver, der 
var optagne paa mindre Dyb end 600 Favne, 
at bestaa af et graasort fint Sand eller Sandler, 
der indeholdt talrige Brudstykker af den basal- 
tiske Lavas Mineraler: Olivin, Augit, Horn- 
blende. Disse forekom ofte med vel uddannede 
og vel bevarede Krystalflader. 
Det vulkanske Sandler viser sig under Mi- 
kroskopet at indeholde en Mængde forskjellig- 
artede krystallinske Korn, der væsentlig bestaar 
af de ovennævnte Mineraler.  Forøvrigt ser man 
ogsaa en Del sorte metalglindsende Korn, der ved 
Hjælp af Magneten lader sig udtrække af Bund- 
prøverne. Disse synes i det Hele taget at indeholde 
de samme Mineraler — i fint fordelt Tilstand 
— som de, der forekommer 1 de rige Sandleier 
langs Jan Mayens Kyster. Dette sorte Sand 
er dannet af temmelig grove Korn af Lava, 
Tuf, Olivin, Feldspath, Augit, Hornblende og 
Magnetjern. Af det sidstnævnte fandt jeg i 
Sandet 28 %9. Fra disse Sanddynger der lig- 
ger ubeskyttede for Bølgerne langs Øens aabne 
Kyster, maa der stadig kunne føres nyt Materi- 
ale ud til den nærliggende Havbund. 
Alle Bundprøyer af vulkansk Sandler er 
fattige paa Dyrelevninger og indeholder kun 
Spor af kulsur Kalk. , 
Stene paa Havbunden. 
De Stene, der fandtes i Bundprøverne, kunde 
naturligvis blot være af ringe Størrelse. Hvor 
der paa Havbunden forekom Stene, der var 
større end Aabningen af dJernrøret, hvormed 
Bundprøverne optoges, maatte dette i Almindelig- 
hed komme tomt op. å 
De fleste af de Bundprøver, der er optagne 
paa Kystbankerne indenfor det graa Lers Om- 
raade, indeholder Stene i vexlende Mængde og 
af forskjellig Størrelse (de veiede sjelden over 
4å5 Gr.) Mangengang udgjorde disse en væ- 
sentlig Del af Bundprøven, saa at denne 1 tørret 
Tilstand lignede et Konglomerat. At dømme 
efter de Bundprøver, der er optagne søndenfor 
