der blev indført 
1725 og i Norge har man dyrket Jordæbler 
ved ”Throndhjem i Slutningen af det 17de Aar- 
Aar før Poteten 
tidligere end Poteten, som 
hundrede eller mindst sexti 
var kjendt her i Landet.!) 
I de senere Aar har jeg sendt Jordæble- 
knoller til flere Steder i det nordlige Norge, 
for at faa Rede paa hvor langt mod Nord denne 
Væxt kan trives. Paa det nordligste Sted, Lø- 
dingen (680 24") holder den sig godt uden 
Dække om Vinteren; men jo længre den bringes 
mod Nord, desto mindre formerer den sig ogsaa, 
og paa det her nævnte Sted kan Udbyttet, efter 
den hidtil vundne Erfaring, neppe sættes over 
45 Fold. 
Par Steder i Fjeldegnene, men her have Jordrot- 
terne spidst Knollerne om Vinteren. Paa et 
af disse Steder, ved Opdal Prestegaard i Søndre 
Throndhjems Amt (620 37' N. Br. 1970" o. H.), 
havde Planterne i Løbet af Sommeren et meget 
frodigt Udseende og naaede en Høide af 5—6 
Fod. 
I Sverige har man, saavidt mig bekjendt, 
ikke dyrket Jordæbler nordligere end ved Piteå 
(650 19), en Bredegrad der svarer til det syd- 
lige Nordland i Norge. De gave der *god af- 
kastmng*; men i den strenge Barfrostvinter 
1873—74 bleve de ødelagte af Kulden.*) Uag- 
tet man ved Christiania ikke sjelden kan have 
Jeg har ogsaa sendt Prøver til et 
temmelig streng Barfrost, har jeg dog aldrig 
mærket, at Jordæblet har taget Skade af Kulden. 
I det sydlige Norge blive Stilkene gjerne 6—8 
Fod høie, (Fig. 1) men det er mig ikke bekjendt, 
at denne Væxt nogensinde har blomstret her i 
Landet.*) 
lig store, ere almindelige i Sydeuropa, hvor de 
Blomsterne, som ere gule og temme- 
ogsaa give Frø, sjeldnere i Mellemeuropa, hvor 
Frøet kun i meget gunstige Sommere modnes 
og meget sjeldne i Danmark. 
Man kjender kun to Afarter, den røde 
eller rødviolette, som er den almindeligt dyr- 
kede, og hvis Knoller i de sydlige Egne af 
1) Christian Gartner. Horticultura. Kjøbenhafn. 
1694. Pag. 21. 
2) L. A. Ringius 1 svenska Trådgardsföreningens 
Tidskrift 1880. Pag. 136. 
3) Pastor I. N. Wilse siger i sin Beskrivelse over 
Spydeberg Prestegjeld i Smaalenene (Christiania. 
1779 Pag. 257), at Jordæblerne i Spydeberg (599 
35”) i Aaret 1775 vare *nær ved at blomstre. Å 
189 
Norge gjerne altid blive saa store og stundom 
endog meget større end Tegningerne Fig. 2 og 
3 vise, og den gule, som har mindre og tem- 
melig urgelmæssigt formede Knoller.  Nærvæ- 
rende Tegninger ere udførte efter Knoller, (no- 
get under Middelstørrelse), som ere modnede 
ved Christiania i den meget ugunstige Sommer 
1881. 
Efter de sammenlignende Prøver, som 
SSN 
Fig. 1. 
jeg her har gjort, giver den gule Afart hverken 
saa mange eller saa store Knoller som den røde, 
og Stilkene have her aldrig naaet en større 
Høide end 3—4 Fod. 
maa jeg derfor, efter den her vundne Erfaring, 
Til almindelig Dyrkning 
tilraade kun at bruge den røde Afart og naar 
man kun siger *Jordæbler*, menes altid denne 
Sort. 
I forrige og Begyndelsen af dette Aarhun- 
drede var Jordæblet temmelig. almindelig dyrket 
baade her og i andre Lande; men paa de fleste 
Steder er det nu næsten fuldkommen fortrængt 
* 
