medens en fjerde Art svømmede paa Side om- 
kring i de smaa Pytter og begrov sig meget 
hurtig i Sandet, naar den mærkede Fare. Af 
Insekter fandt jeg kun nogle faa, nemlig fem 
Eksemplarer af en Hlaphrus Art, de eneste, 
som under hele mit Ophold paa Øen kom mig 
for Øie, samt en Snudebille, som jeg opdagede 
paa Undersiden af et Stykke Drivved. Ende- 
lig øgedes min Samling med en liden nøgen 
Landsnegl, Limax hyperboreus, som er hyppig 
overalt rundt Beringshavet. Nogle nye Planter, 
saasom Nastartium palustre og Ranuneulus repens 
vandrede ligeledes i min Mappe, omendskjønt 
— for at bruge Dagbogens Ord — det er en 
tarvelig Fornøielse at samle Planter, naar endog 
Remmene om Plantemappen mygler! 
Efter Middagen gik jeg igjen tilbage til 
Stedet, hvor Bering og hans ulykkelige Følge- 
svende strandede for 141 Aar siden, og hvor de 
tilbragte hin mærkelige Vinter. 
Komandor Bugten aabner sig en temmelig vid 
Dal, som nu er beskyttet mod Havet ved et 
Par Rækker lave, græsklædte Sanddyner. Bag 
den anden Række findes et Sted, hvor Levninger 
fra Berings Ekspedition har været fundne Tid 
til anden. Did styrede vi altsaa vor Gang, 
for jeg var opsat paa at forsøge min Lykke 
som Skattegraver. Stedet var vidt og bredt 
bestrøet med forskjelligfarvede Glasperler, som 
laa ovenpaa Sandet, hvor dette var oprodet. 
Disse var Ekspeditionens Penge, Byttemidlet med 
de amerikanske Vilde. Unpder Grønsværet, som 
var omtrent seks Tommer tykt, fandt jeg andre 
Levninger af Ekspeditionen, Blokskiver, Jern- 
ringe, Jernbolter, Kardætsker, og bedst af alt, 
Brudstykker af en stor tynd Messingplade med 
den russiske Dobbeltørn paa. Afhugne Træ- 
splinter bringer mig til at tro, at her er Stedet, 
hvor det næste Foraar det nye Fartøi blev 
tømret. Med absolut Sikkerhed tør jeg dog ikke 
nu udtale mig, da jeg endnu ikke har faaet 
Tag paa Steller's Dagbog, og Hr. P. Lauridsen, 
Forfatteren af , Vitus J. Bering*,- som nylig 
anmeldtes i dette Blad, har i Brev. venligst 
oplyst mig om, at ifølge Steller foregik Stran- 
dingen ca. I km. fra Elven, medens det Sted, 
hvor jeg fandt Relikvierne, ligger straks ved 
den og Boligerne. Han mener, at det er usand- 
synligt, at de Skibbrudne skulde have slæbt 
Tømmeret saa langt, men at det er rimeligere 
at antage, at de byggede det nye Skib nær 
Strandingsstedet. Han anser det derfor for 
rimeligst, at hvad jeg fandt er Levningerne af 
det Magasin, som de byggede over, hvad de 
ved Afreisen maatte lade tilbage. MHertil skal 
jeg bemærke, at de Indfødte kun vidste om dette 
ene Sted, og dernæst er det unødvendigt at 
forudsætte, at de Skibbrudne slæbte Tømmeret 
den lange Vei, da de jo kunde fløde det fra 
Strandingsstedet til Elven ved Høivande. Fra 
I Bunden af 
36 
den Erindring jeg har om de lokale Forhold, 
skulde jeg ogsaa anse det før rimeligere, at de 
valgte det nordlige Hjørne, istedenfor det sydlige, 
hvor det er meget grundt. At Magasinet ogsaa 
byggedes paa omtrent samme Plads som Fartøiet 
er ikke usandsynligt, Hr. Lauridsen har 
maaske Ret 1, at mit Fund i Virkeligheden 
skriver sig fra dette. 
Desværre varede det ikke længe før Regnen 
begyndte igjen. *Skodden kom ned Dalen i tætte 
Masser, og snart mnødedes vi til hurtigst at 
pakke vore Sager sammen og trække os tilbage 
til vor ,Palatka*. (Forts.) 
og 
vw 
De vigtigste Resultater af den danske Ex- 
pedition til Østgrønland 1883—85. 
JE 180, Itøllig, 
Som allerede omtalt 1 dette Tidsskrifts 
Aargang 1888, var der om Foraaret samme 
Aar afgaaet en dansk Expedition til Østkysten 
af Grønland for der at foretage Opmaalinger 
og Undersøgelser i Lighed med dem, som nu 
siden 1876 have været udførte paa Vestkysten. 
Naar man betænker, at hin Kyst indeslutter den 
Del af Grønland, som ligger Europa nærmest, 
og at denne op til 70 N. B. hidtil kun havde 
været besøgt for 50 Aar siden af en enkelt 
europæisk Reisende, Kaptem Graah, der neppe 
naaede op over Midten af samme, maatte jo 
allerede af ganske almindelige Grunde den geo- 
grafiske Forsknings Krav paa en saadan Under- 
søgelse ansees for berettiget. Men desuden 
gjorde særlige Hensyn sig her gjældende. Spørgs- 
maalet om de gamle islandske Koloniers, Øster- 
bygdens og  Vesterbygdens Beliggenhed, som 
efter megen Strid formentes at være afgjort 
for henved 50 Aar siden, har dukket op igjen, 
og man begyndte at hentyde til, at dels havde 
Kapteim Graah ikke undersøgt Fjordene, dels 
var det maaske netop paa him Del af Kysten, 
som han slet ikke havde kunnet naa, nemlig 
fra 651/19 til 709 N. B., at Levningerne af. den 
vigtigste  Koloni, Østerbygden, skulde søges. 
Her, kun adskilt fra Island ved et 36 danske 
Mil (270 km.) bredt Stræde, vilde man finde 
Indløbet til den Fjord i hvilken Erik den Røde 
byggede sin Gaard Brattelid, hvorimod de 
bekjendte Ruiner vestenfor Kap Farvel kun 
hidrørte fra. den mindre betydelige Vesterbygd. 
Netop her ligeoverfor Island havde endnu siden 
de gamle Nordboers Tid ingen europæisk Rei- 
sende sat sin Fod, her vidste man kun af Grøn- 
lænderes Beretninger, at der endnu findes he- 
denske Indbyggere, afsondrede fra den øvrige 
