Verden og levende nærmest paa Stenalderens 
Kulturtrin endnu som for 1000 Aar siden. 
Spørgsmaalene om, hvorledes Kysten saaledes 
nu maatte være beboet og hvorvidt der i Fjordene 
paa Østkysten i det Hele maatte findes skandi- 
naviske Ruiner, lod sig ikke mere afvise uden 
yderligere Forsøg paa en direkte Undersøgelse. 
Læserne vil hertil maaske endnu føle Spørgs- 
maalet om, hvorvidt der ogsaa i de forbedrede 
Kommunikationsmidler var fundet Anledning til 
at fornye de tidligere Forsøg paa at bereise 
Østkysten. Dette maa for nærværende Fore- 
tagendes Vedkommende besvares benægtende; 
man fandt det rigtigst at indskrænke sig til de 
samme Hjælpemidler, som Graah' havde benyttet, 
nemlig grønlandske Skindbaade med grønlandsk 
Besætning, det Hele kun etter en rundeligere 
Maalestok. Endvidere blev deti den Expeditio- 
nen medgivne Instrux foreløbig stillet som dens 
Hovedopgave at anstille en nøiere Undersøgelse 
af Fjordene og de indenskjærs Farvande, langs 
hele den af Graah bereiste. Strækning, eftersom 
han nemlig havde maattet indskrænke sig til at 
berøre Yderkysterne og Øerne. Kun naar Om- 
stændighederne skulde vise sig særlig heldige, 
vilde det ogsaa være ønskeligt, om Reisen 
kunde udstrækkes ud over Graah's .. Vendom* 
under 65/49 N. B. 
Forsynede med en saadan Instrux udgik 
Premierlieutenant G. Holm som Liederen, Pre- 
mierlieutenant Garde, Mineralogen Knutsen 
(Nordmand) og Botanikeren Eberlin til Grøn- 
land, naaede dens sydligste Koloni Julianehaab 
den 8 Juli, og begav sig den 23de efter Planen 
paa en foreløbig Rekognoscering til Østkysten. 
De byggede der under 619 N. B. en Jordhytte, 
og nedlagde i samme et Depot af de vigtigste 
Fornødenheder, og vendte derpaa tilbage til 
Nanortalik paa Vestkysten, hvor de tilbragte 
Vinteren med de for saadanne Reiser sædvanlige 
Observationer og forberedende Arbeider. 
Den dte Mai 1884 begave vore Reisende 
sig da atter paa Veien, ledsagede af 2 Halv- 
grønlændere, Brødrene Johan og Henrik Peter- 
sen, samt den grønlandske Kateket J. Hansen, 
kaldet ,Hanserak,* som Tolke og Medhjælpere, 
og af 30 Grønlændere, Mænd og Kvinder, som 
Besætning for 4 Konebaade (Skindbaade) og 7 
Kajakker. Den sædvanlige Kamp med Stor- 
isen skulde ogsaa denne Gang snart sætte deres 
Taalmodighed paa Prøve. Bevægelserne, 
foregaa i denne svære Drivis ere aldeles ube- 
regnelige; den kan pludselig lukke Veien fuld- 
stændig for mange Dage, eller netop kun til- 
lade at man lister sig frem fra Pynt til Pynt 
benyttende de gunstige Øieblikke, naar der 
aabner sig smale Render, og da vel vogtende 
sit skrøbelige Fartøi for at komme i Klemme 
og knuses. Under denne trættende Fart var 
det paa en vis Maade en Trøst, at man den 
som 
37 
2den Juli indhentede et Reiseselskab af heden- 
ske Østlændinge, som havde været paa Handels- 
reise til Vestkysten Aaret iforveien, havde 
maattet overvintre, hvor de nu vare, og endnu 
ikke kunnet komme videre mnordefter. Disse 
sluttede sig nu til Expeditionen, men paa den 
anden Side begyndte saa en Del af dennes 
egen Besætning fra Vestkysten allerede at tale 
om at forlade den og gjøre Vendereise. Be- 
stemmelsen var nemlig, at den ene Halvdel 
skulde vende tilbage den samme Sommer, 
de mente, at det nu var paa Tiden at tænke 
og 
paa ikke at blive afskaarne fra Hjemmet for 
Vinteren. Man nødsagedes derfor til at lade 
de utaalmodigste vende om den 17de Juli, men 
dog kun med den ene Baad. Fndelig den 28de 
naaedes Bopladsen Tingmiarmiut, under 620 
38", hvor det var bestemt, at Expeditionen skulde 
deles, idet Garde og Eberlin vendte om for at 
foretage en nøiagtigere Undersøgelse af Fjordene 
paa den tilbagelagte Vei og derpaa atter til- 
bringe Vinteren ved Nanortalik. De mnaaede 
denne Plads den 26de September. 
Omstændighederne, under hvilke Holm og 
Knutsen imidlertid havde sagt sine Reisefæller 
og Forbindelse med den civiliserede Verden 
Farvel for et helt Aar vare ikke opmuntrende. 
De havde, foruden Hanseråk og Johannes Pe- 
tersen, til 2 svært lastede Baade kun 6 Roer- 
sker og I Kajakmand, eller med andre Ord 
kun, hvad der regnes for at behøves til Besæt- 
ning paa en vel udrustet Baad. Vel havde nu 
flere Østlændinge sluttet sig til dem med sine 
Baade, og et Par af dem endog ladet sig leie som 
Roere for en kort Strækning, men det viste 
sig kun alt for snart, at Hjælpen fra Østlæn- 
dingernes Side ikke var til at gjøre Regning 
paa. Den 2den August var man allerede en 
Maaned længere fremme 1 Tiden, end Graah 
havde været paa samme Sted, og hvad det især 
gjaldt om var at komme endnu i god Sommer- 
tid forbi den Kyststrækning, som paa en Gang 
frembød de største Vanskeligheder, hvad Drivis 
og Mangel paa Landingspladse angaar og tillige 
dannede et naturligt Grændseskjel mellem, hvad 
vi ville kalde de sydlige og de nordlige Øst- 
lændinge. 
Paa denne Strækning ligger nemlig Dan- 
nebrogsøen og Graah's , Vendom*, hinsides 
hvilket Punkt endnu ingen Reisende vidstes at 
have været. Thi at det her imidlertid var 
lykkedes Nordenskjöld Aaret iforveien at an- 
løbe Kysten direkte fra Søen af, derom havde 
hverken vore Reisende eller Landets Indbyggere 
erfaret noget. Det var jo saa godt som en 
Livssag for Fxpeditionens Forehavende, at i 
alt Fald en af de den ledsagende Baade med 
nordlige Østlændinge skulde følge forbi denne 
ubeboede Strækning, men alt som man nærmede 
sig den, mærkede man, at disse Folk ganske 
