Fænomener neppe har staaet i nogensomhelst 
indbyrdes Forbindelse, har de dog, formedelst den 
hyppige Gjentagelse og tildels formedelst den 
Styrke, hvormed de er optraadt, tilsammentagne 
for den mindre øvede Betragtning fremstillet sig 
som Forbud paa ualmindelige Veirforhold, vi 
skulde gaa i Møde. En mere opmærksom og 
med de meteorologiske Love bekjendt lagttager 
derimod — for ham vil Aarsagsforholdet vise sig 
at være omvendt: de forud gaaende meteorolo- 
giske Forhold har hidført de eiendommelige Fo- 
reteelser. 
Den 27de November nærmede sig allerede! 
Bielakometens Rester vilde krydse vor Klodes. 
Bane netop paa den Strækning, vi den Dag i 
vor rastløse Flugt skulde gjennemsvæve Vilde 
Himlen blive saa vidt klar, at vi skulde faa 
nyde Synet? —- at sige: om der vilde vise sig 
noget; thi Kometer er jo altid lunefulde og — 
Kometrester ikke mindre. Det kan ikke negtes, 
at Sandsynligheden for Klarveir var meget liden, 
da fire Femtedele af Maaneden var gaaet, og 
der neppe havde været to klare Aftener. Dog, 
om Morgenen den 27de viste Himlen sig alde- 
les uplettet, — det spaaede godt. Ved Middag 
sank atter Haabet; Skyerne skjulte allerede halve 
Himlen. Vinden dreiede sig ogsaa, saa den kom 
fra den slemme Side, Havet. Da Mørket md- 
traadte — — ikke en Sky at spore op! Og Bi- 
elakometens straalende Brudstykker strømmede 
ind fra Zenith: det var, som faldt der en Regn 
af sølverne Draaber, hvis Glands 1 den første 
Del af Faldet vokste, men senere tabte sig henne 
ved Horizonten. Dette lysende Følge af Bud- 
bringere fra hine fjerne Egne, som de færreste 
blandt Menneskene kjender noget til, tiltrak sig 
almindelig Opmærksomhed. Den travle Byboer, 
den enslige Vandrer paa landeveien, alle stand- 
sede de, for at vie dem et Øiebliks tause Be- 
tragtning. De fleste fandt Synet at være stor- 
artet, skjønt, — nogle gyseligt, som altid, naar 
noget overvældende, hvis Aarsag er dem ube- 
kjendt, strømmer ind over dem. — ,, Tælle Stjer- 
neskuddene?* Kun Skade, at det ikke blev gjort. 
Uden Overdrivelse tør det paastaaes, at havde 
man alene tællet dem, der gjennemstreifede det 
lille Felt, som indesluttedes af Ens Synsvinkel, 
vilde man have faaet ca. 30 i Minuttet. I Ti- 
den Kl. 4—8 nød lagttageren det fagre Skue. 
Navnlig hendroges herunder hans Opmærksom- 
hed paa de enkelte glimrende Stjerneskud, der 
ilte gjennem Egnen om Pleiaderne. 
Med December Maaned begyndte en an- 
den Række meteorologiske Fænomener at ind- 
tage en fremskudt Stilling. —Bortseet fra de 
usædvanlige Nedbørforhold *), Eiendommeligheder 
*) 207.2 mm., 9: over det firedobbelte af den gjen- 
nemsnitlige Nedbørmængde for de fem foregaa- 
ende Maaneder. 
11 
| 94% B53m 
ved Temperaturen og en Aften med stærke og 
hyppige Lyn *), en Sjeldenhed om Vinteren, 
er der at berette om et besynderligt Forhold 
. ved det frembrydende og aftagende Dagslys, 
hvilket især har været iøinefaldende til Ti- 
der med Nedbør. —Saaledes om Morgenen den 
18de**), da der faldt noget Slud. Sneen, hvid- 
malede Huse og andre lyse Gjenstande syntes at 
have antaget en grøngul Farve, der stærkt 
mindede om Svovlets, hvorhos der syntes at 
udgaa et Skin fra dem, saa Dagen blev lysere, 
end den paa den Tid egentlig skulde været. Ved 
nærmere lagttagelse viste det sig, at det stærke 
grøngule Lysskin faldt koncentreret nd fra Ze- 
nith, medens Horizonten til alle Sider var ind- 
hyllet i det vaade, mørkegraa Slør og laa som 
en sort Ramme omkring det oplyste Omraade. 
At Lyset faldt lodret ind beroede sandsynligvis 
paa, at det havde lettere for at gjennemtrænge 
Nedbøren i den Retning, hvori den havde sin 
mindste Udstrækning. — Den 19de og 20de gjen- 
tog sig det samme lysfænomen: lagttageren 
kom under Betragtningen af det atter og atter 
til at tænke paa Katastrofen med Krakatao. 
Stod det i nogen Forbindelse med denne? I 
Fald, at det saa gjorde, — Virkningen af hint 
 Udbrud har heroppe aldrig fremtraadt saa ty- 
deligt. 
Ved Solens Opgang den 2lde December 
farvedes Himlen stærkt mørkerød, ved dens Ned- 
gang mat rød. Maancn stod allerede op 3” 4”, 
og dens runde Skive viste sig omgivet af et 
Farvespil, der tydeligvis var en Fortsættelse af 
det Solen ledsagende. —Inderst omkring Maa- 
nen var der en bred, blaagrøn Ring, udenom 
denne en smalere, rødbrun. Den nedre halve 
Del af Ringene var stærkest. Som Følge heraf 
kunde der ogsaa paa denne Side, udenfor den 
brune Ring, sees Begyndelsen til en tredie, in- 
digofarvet. Disse Ringe var ingenlunde kon- 
stante i Form; de viste tildels Rande, meget 
uregelmæssige. og - tydende paa, at de dannedes 
af forbidragende lette Skyer. 
Den 22de skulde Farvepragten ikke blive 
mindre. Himlen var da udpaa Dagen dækket 
med et meget tyndt Slør (Cirri), som dels var 
rødt, dels blaaligt grønt 1 skyagtige Flekker. 
Fm. viste der sig i SE en stærkt 
*) Den 1?te. Samme Aften skal ogsaa i den vest- 
lige Del af Byen være bemærket en Jordry- 
stelse. 
I disse Dage, 17de—21de, holdt Hr. Sophus 
Tromholt sine fire populære astronomiske Fo- 
relæsninger: Maanen, — Solen, — Planeter, Ko- 
meter og Meteorer, — Stjernegrupper og Stjerne- 
taager. ,Astronomiske Forelæsninger* i Trond- 
hjem! — det var noget nyt, og derfor fandt Fo- 
relæseren et baade talrigt og taknemmeligt Au- 
ditorium. — Det synes som selve Himlen vilde 
yde et Bidrag til Vækkelsen af større Opmærk- 
somhed. 
