ned, er her uimodsigelig.  Chladnis Arbeide 
var gaaet upaaagtet hen 1 Krankrige, men 
blev nu bekjendt; og samme Aar, 1803, 
fandt der ved Byen l'Aigle Sted et betydeligt 
Meteoritfald, der maatte nedslaa de sidste Rester 
af Tvivl; thi alle ledsagende QOmstændigheder 
blev paa det grundigste undersøgte af den 
bekjendte Fysiker Biot. 
studerede at 
Senere er Meteoriterne 
Af disse kan 
mærkes den tyske Mineralog Gustav Rose, som 
- har de 
Daubrée og flere andre Franskmænd, 
bleven mange. 
undersøgt sammensættende Mineraler. 
som har 
forsøgt ved Fxperimenter at kaste lys over 
forskjellige Fenomener vedkommende Meteori- 
terne, og Wienermineralogen Tschermak, som 
har undersøgt dem mikroskopisk. 
Den eneste Meteorsten, som, saavidt vides, 
er funden i Norge foruden Tysnesmeteoriten, er 
en, der faldt 1848 i Ski noget i Syd for Kri- 
stiania. Den veiede 850 Gram og er meget 
mindre end Tysnesmeteoriten. Denne sidste veier 
omtrent 19 kg. og er en af de allerstørste 
Meteorstene, der findes i nogen Samling. 
I Sverige har man Stene fra to Fald og 
i Danmark fra et. 
Pasteur og Hydrophobien*). 
I den senere Tid er der ofte i Tidsskrifter 
og Aviser bleven berettet om Pasteurs Under- 
søgelser over Hnndegalskaben (kfr. ,Naturen* 
1884 Pag. 141—1483), og det er maaske be- 
kjendt nok, at han tror at have fundet et Middel 
mod denne frygtelige Sygdom ved at inoculere 
det angrebne Individ med den samme Gift i 
pafsvækket Tilstand.* For nylig indeholdt det 
amerikanske Tidsskrift , Scrence* (6te Novbr. 1885) 
en kort Fremstilling og Kritik over de hidtil 
vundne Resultater af Pasteurs Undersøgelser. Fn 
Del af denne. Fremstilling hidsættes i det føl- 
gende: Pasteurs Methoder og Resultaterne af 
hans Experimenter er endnu ikke offentliggjorte 
1 sine Fnkeltheder, saa at man for Øieblikket 
ikke er berettiget til at fælde nogen positiv 
Dom eller anvende en indgaaende Kritik paa 
*) Hydrophobi (egentlig Vandskræk) 
Hundegalskab. 
| 
hans 
Pasteur er 
I Korthed 
Undersøgelser sig omtrent saaledes: 
dem. stiller Resultaterne af 
overbevist om, at han har opdaget Midler, 
hvorved den Gift, der frembringer Hundegalska- 
ben, kan blive afsvækket, og at Individet ved 
Inoculation (Indpodning) af den afsvækkede Gift, 
Tid ialfald, 
for Sygdommen. 
for en kan gjøres uimodtagelig 
Giftens ,, Afsvækkelse* opnaaes 
ved at opbevare denne for en kortere eller læn- 
gere Tid inoculeret i Stykker af Kaninrygmarv. 
Jo længere det med Giften imficerede Rygmarv- 
stykke opbevares, desto mere afsvækket bliver 
Giften. 
holdes under slige Forhold, at de ikke dekom- 
Det er klart, at Rygmarvstykkerne maa 
poneres, samtidig med at Sygdomsgiften, der er 
indpodet i Rygmarvstykkerne, heller ikké bliver 
dette gjøres, ikke 
OQverensstemmelse med Pasteurs 
ødelagt. Hvordan ved vi 
endnu, men i 
Lære om Afsvækkelse af lignende Gifte, er det 
al Sandsynlighed for, at 
Surstof 
Rygmarvstykket. 
dette opnaaes ved at 
uden nogen Hindring har Adgang til 
Af speciel Interesse er, at man ved Inocu- 
lation af den afsvækkede Gift hindrer Udbruddet 
af Sygdommen, selv om Individet før Inoeula 
tionen er bleven bidt af et smittet Dyr. . 
De Slutninger, der kommer fra en saa 
anseet Forsker som Pasteur, maa naturligvis 
Og 
dette saa meget mere, som der bør bemærkes, 
blive Gjenstand for alvorlige Betragtninger. 
at Pasteur har ofret en væsentlig Del af sin 
Arbeidstid i D Aar til Studiet af 
Hydrophobien. Det er sandsynligt, at hans Slut- 
de sidste 
ninger er baseret paa et stort Antal omhyggelig 
Men de to eller 
tre Exempler paa en beskyttende Inoculation 
udførte Experimenter paa Dyr. 
paa Mennesker, hvilke har vakt en saa stor 
Opmærksomhed blandt Publikum og ligeledes er 
bleven berettet i Å viserne med næsten dramatisk 
Stil i alle sine Detaljer, kan dog neppe gjøre For- 
dring paa at have videnskabelig Beviskraft for 
Selv om Antallet af de 
meget 
Pasteurs Anskuelser. 
beskrevne Tilfælder var større, maatte 
man anvende stor Forsigtighed i deraf at drage 
thi 
i Betragtning, at Sygdommens Incubations-Peri- 
positive Slutninger; der skal nemlig tages 
ode (9: Tiden mellem Smittens Indtrædelse og 
Sygdommens Udbrud) er meget variabel, ja under- 
tiden af flere Maaneders Varighed; endvidere, 
at et stort Antal af de Individer, der bides af 
