Om Ptomainer. 
Et Foredrag holdt i Bergen 
af cand. polyt. H. Otto Jensen. 
Navnet Ptomainer er udledet af det græ- 
ske Ord ztrdua (Lig), idet disse Stoffer først 
Da 
de tillige i sine kemiske Forhold slutte sig nær 
med Sikkerhed ere blevne paaviste i Lig. 
til den bekjendte Klasse organiske Legemer, der 
føre Navn af Alkaloider, kaldes de ogsaa Lig- 
eller Kadaver- Alkaloider. 
ikke alene beslægtede med de bekjendte Plan- 
tebaser f. Ex. Morfin, Strychnin, Veratrin, Atro- 
pin, Nicotin, Coniin o. fl. a., men ligne dem saa 
Disse Legemer ere 
skuffende, at en Forvexling overordentlig let kan 
finde Sted, hvorpaa 1 det Følgende flere Fxem- 
pler skulle anføres. 
Flere Videnskabsmænd gjøre Fordring paa 
Æren af at være Ptomainernes Opdager, men 
hvorom Alting er, har her upaatvivlelig nu af- 
døde Prof. Franeiseo Selmi 1 Bologna Fortjene- 
sten af at være den Kemiker, som grundigst har 
studeret disse Legemer, saaledes, at det meste 
af vor Kjendskab til dem skyldes denne Mand. 
Den Yde Februar 1873 offentliggjorde Selmi 
sit første Arbeide over Ligalkaloider, udvundne 
af Ligindvolde og hvis Reaktioner faldt sammen 
De føl- 
gende Aar beskjæftigede han sig fremdeles me- 
med de almindelige Plantealkaloiders. 
get ivrigt med Studiet af disse nye Legemer og 
af Alkaloiderne i det Hele taget. De opnaaede 
Resultater nedlagde han i et Skrift, der udkom 
1878, hvori han for første Gang bruger Navnet 
p Ptomainer*, for at betegne de af ham fundne 
Stoffer i Kadavere.  Selmis Navn er endvidere 
med Hæder knyttet til 3 opsigtsvækkende Gift- 
mordsprocesser i Italien. Ved den første af disse 
staar General Gibbones Tjener anklaget for at 
have forgivet sin Herre med Delfinin, en forøv- 
rigt temmelig sjelden Plantebase, som Retske- 
mikerne mente at have forefundet i Ligets Ind- 
volde.  Selmi paaviser imidlertid tilstrækkelig 
klart, at her foreligger en Forvexling af Delfi 
nin med et Ptomain. =Ligesaa gaar det i den 
anden Kriminalproces, hvor ansete Kemikere paa- 
stode at have fundet Morfin, medens Selmi be- 
viser, at der ikke i Liget findes Spor af Mor- 
I den 
tredie Kriminalsag godtgjorde Selmi, at en af 
Prof. Ciotta i 
fin, men kun de sædvanlige Ptomainer. 
Ttaliens mest ansete Kemikere. 
Padua, havde antaget et Ptomain for Strychnin, 
der dog ellers regnes for at være det Planteal- 
kaloid, som sikrest kan eftervises. 
1881 udgav Selmi et Hovedværk (300 Si- 
der) om Ptomainer, og senere lykkedes det ham 
før sin Død af forraadnet Æggehvide at udvinde 
et Ptomain, der havde samme Egenskaber, som 
den i den sydamerikanske Pilegift Curare inde- 
holdte Plantebase, Curarin. 
Selmis første Meddelelse, 1873, bevirkede, 
at flere andre Forskere offentliggjorde Beretnin- 
ger om sine lagttagelser af Alkaloider, udvundne 
1874 gjør 
& Bence Jones i London Fordring 
dels af Lig, dels af friske Organer. 
Dupré 
paa at være de Første, der havde opdaget alka- 
loidagtige Legemer i Organismen, nemlig allerede i 
1866. Samme Aar (1874) gjorde dernæst Rørseh 
og Fassbender i Maastricht opmærksom paa, 
at de i 1871 havde fundet Legemer i den dy- 
der lignede Alkaloider; 
nende lagttagelser gjøres nævnte Aar ogsaa af 
Samtlige 3 sidst 
indtrængende alle 
riske Organisme, lig- 
Sehwanert 1 Greifswalde. 
nævnte Forskere tilraadede 
Retskemikere til fremtidig at vise den største 
Forsigtighed, naar det gjaldt at afgive Kjen- 
delse om Forgiftning med Plantealkaloider, men 
Ingen havde anstillet fysiologiske*Forsøg med 
Ptomainer, og Spørgsmaalet om, hvorvidt disse 
kunde være giftige eller ikke, stod derfor endnu 
uafgjort. 
Denne Ukjendskab til, at Ptomainerne kunde 
være giftige, skulde komme til at spille en mær- 
kelig Rolle ved et formodet Giftmord:i Bruns- 
vig, hvor 2 Kemikere i Liget havde fundet for- 
uden Arsen et Stof, som de antog for Koniin. 
I en afgiven 'Overkjendelse erklærede imidlertid 
den bekjendte Prof. Otto, at vedkommende Stof 
hverken kunde være Koniin eller noget andet 
Plantealkaloid, men maatte henregnes til Ptoma- 
inerne. Det var meget giftigt idet 70 me. 
De 2 
Kemikere tiltraadte Ottos Anskuelse, men des- 
dræbte en stor Frø og 44 mg. en Due. 
uagtet erklærede de medicinske Sagkyndige Stof- 
fet for et Plantealkaloid, af Hensyn til dets store 
Giftighed, hvilket efter deres Opfatning fuld- 
stændig maatte udelukke enhver Mulighed for, 
at det kunde være et Ptomain. Denne ubegri- 
belige Erklæring vakte saa megen større Opsigt, 
som man skulde tro, at enhver Læge maatte vide, 
at Lig kunde være overordentlig giftige. Først 
v 
