omfatte en hel del former, som viser sig at høre 
sammen og danner en naturlig overgang mellem 
rækkens mest ekstreme for- 
hinanden, medens 
mer, betragtede uden sammenstilling med de 
mellemliggende, kan synes meget forskjellige 
fra hinanden. Denne vanskelighed får man 
hjælpe på ved at søge artskaraktererne fra 
selve dyrene. Hvad man skal betragte som ar- 
tens typiske skalform, kan man undertiden være 
noget i tvil om. Og der har i så henseende 
gjort sig forskjellige meninger gjældende blandt 
forfatterne. Det mest rationelle er vel imidler- 
lertid til typen at regne den form, der står om- 
trent midt 1 rækken og ligesom danner et cen- 
Og 1 
regelen vil ogsaa en sådan form vise sig som 
trum, hvorom de øvrige grupperer sig. 
den under almindelige omstændigheder hyppigst 
forekommende. 
På 
en del former af min 
viser en formrække af Zmnæa stagnalis L., vor aller- 
tegninger har jeg fremstillet 
samling. De T7 første figurer 
hosstående 
største art. Man ser her tydelig overgangen fra de 
korte og brede. søformer (de to første) til de 
meget langstrakte, der utvilsomt oprindelig stammer 
fra tvillingæg. Den ottende figur viser sumpform 
af (. ovata Drp. Og de to sidste tegninger viser 
l. palustris M. og (. glabra M. med sine langsomt 
tiltagende vindinger. 
74 
| Stød kjendtes. 
Jordskjælvet den Iste Januar 1886. 
Meddeleren har herom modtaget forskjellige 
Skrivelser, som er fremsendte efter den i dette 
Blad indtagne Opfordring, der ogsaa er gaaet 
over 1 en hel Del andre Tidninger. Af særlig 
Interesse er efterfølgende af Hr. Å. Eliassen 
gjorte Meddelelse, efter hvilken flere Stød er 
mærkede: 
, Den Ste Januar om Aftenen var en Del 
samlet paa Gaarden Øvre Bølm (søndre KFids- 
vold); omkring vel "fyll Tiden kjendtes en svag 
Rystning, som vi alle observerede; da den imid- 
lertid ei var stærkere, end om en Dør i lste 
Etage skulde været slaaet voldsomt 1, fæstede 
vi os ei derved. En Tid efter (hvorlænge kan 
ei bestemt siges, antagelig 10 Min.) kjendtes 
atter et stærkere Stød, hvorved alt i Værelset 
rystede, bl. Å. Vindusruderne. Nu gik vi alle 
ud, idet dog ingen af os egentlig troede, det 
var Jordskjælv. dJeg udtalte imidlertid, at saa 
maatte være, og undersøgte Barometeret, der 
stod paa 724mm., hvilket ikke var lavere, end det 
havde staaet et Par Dage. Neppe var vi kom- 
men til Ro igjen, før det tredie og voldsomste 
Det hørtes som om flere Vogne 
kom kjørende ind paa Gaardspladsen i fuldt 
Trav paa bar haardfrossen Jord, alt muligt i 
Værelset rystede, indtil Ovn og Vindusruder, 
Gulvet syntes at gaa i Bølgegang, og Fornem- 
melsen var som før en udbrydende Søsyge, 
meget ubehagelig. Stødet varede antagelig ca. 
2 Secunder.. Pigen, der opholdt sig i den 
anden (NV) Ende af Bygningen, sagde at have 
hørt en Sus, som af en Dampkjedel. Samtlige 
Stød syntes at gaa efter Bygningens Længde; 
den ligger omtrent i NV—SO0. Ved det sidste 
Stød saa jeg paa Uhret (der er overensstem- 
mende med Jernbanens), det viste 11% 5”.* 
Det sidste Stød blev følt i Hamar, i den 
midtre Del af Glommendalen, Tryssil, den til 
Norge grænsende Del af Vermland. Det syd- 
ligste Punkt er Aas ved Drøbak. Fra Løiten 
ved Hamar meddeltes den 4de Januar i Aftenp. 
,Nytaarsdag Aften 11% 4” hørtes en stærk 
Jordrystelse flere Steder her i Bygden, og lig- 
nende Rystelser skal ogsaa paa samme Tid have 
været iagttagne i Elverum, Romedal, Vang, Stange 
og Hamar.* Rystelsen antages at have været 
stærkest i Elverum og Løiten, hvor Bygningerne 
stod og skjalv. Sammesteds skrives fra Elve- 
rum: ,Det første, man mærkede i den stille 
Aften, var en rullende Dur, som af en fjern 
Torden ret mod Nord. Lyden tiltog, blev 
stærkere og stærkere, til det ukjendte Fenomen 
naaede Bygningen. Huset begyndte at skjælve 
i sine Sammenføininger, og Kakkelovnen begyndte 
at ibevæge sig temmelig stærkt, alle løse Gjen- 
stande dansede og larmede. Rystelsen vedblev 
