stand kan være Følgen af en svær Øienlidelse; 
men jeg vil her kun tale om den hyppigere 
Form, den medfødte Farveblindhed, der fore- 
kommer i fuldkommen sunde Ømme, som kan 
glæde sig over den fortrinligste Synsskarphed. 
Et saadant farveblindt Øie ser enten slet 
ingen Farve, sort og hvidt og deres Overgange, 
altsaa graat, undtagen; den hele Verden fore- 
kommer det som.en Tuschtegning; eller der er 
enkelte Farvepar, som det ikke ser, nemlig enten 
rødt og grønt eller blaat og gult, og herefter 
skjelner man mellem rødgrønblinde og blaagul- 
blinde. Den totale Farveblindhed er ligesom 
Blaagulblindheden meget sjelden; jeg vil derfor 
bare beskjæftige mig med den meget hyppigere 
Rødblindhed. Lad os i Række opskrive Spek- 
tralfarverne samt purpur, som vilde forbinde 
begge Ender af Baandet, hvis det blev lukket til 
en Ring, og derunder skrive, hvorledes den en- 
kelte Farve viser sig for den rødblinde: 
Rødt Orange Gult Gulgrønt Grønt 
— Galle Gule Gulv 
Blaat Violet 
Blaat Blaat 
Blaagrønt 
Blaat 
Den rødgrønblindes Farvesystem vil der- 
for, foruden sort, hvidt og graat, kun indeholde 
blaat og gult, naturligvis 1 de mest forskjellige 
Nuancer, hvorved jeg vil minde om, at mørke- 
Purpur 
Blaat 
— 
gult kaldes brunt, og at med graat blandet 
lysegult betegnes som lysebrunt, drap, chamois. 
Han ser altsaa mættet rødt, gult og gulagtig 
grønt som gult, de samme Farver i deres 
mørkere Nuancer som brunt og 1 de lysere 
Nuancer som lysegult og lysebrunt. Hvad 
vi af farveblinde selv erfarer derom, kunde let 
lede os vild.  Saaledes fortæller f. Eks. en 
farveblind Læge, at han om Vaaren ser Græsset 
have samme Farve som rødt Segllak, alt- 
saa rødt; men dette er imidlertid en Vildfarelse: 
begge har for ham ens Udseende, nemlig gult, 
og han ved mnetop kun, at Segllakket, der 
synes ham at have samme Farve som Græsset, 
er rødt. 
Ligeledes forekommer blaaagtigt grønt, blaat, 
violet og blaaagtigt rødt, altsaa purpur, karmin, 
lila, ham at have samme KFarve som blaat, og 
han vil stedse forveksle disse Farver med hver- 
andre.  Saaledes vil han f. Eks., da Jordbær- 
plantens Frugter og Blade for ham har samme 
Farve, meget vanskelig kunne anvendes ved 
Frugternes  Afplukning:; han vil først da 
Kirsebærene paa Træet, naar han mærker dem 
af Formen; det kan hænde ham, at han enten 
ikke kan adskille røde, grønne og brune Fri- 
mærker eller kun efter det derpaa trykte Tal; 
hvis han er Jæger, vil han maaske kjøbe sig 
grønt Klæde til en Frak og bringer rødt hjem; 
han engagerer en Dame, som han ikke nærmere 
kjender, til Dans, noterer sig ,rød Kjole" og 
Se 
102 
vil siden danse med hendes: blaa Søster o.s.v. 
Dette er den komiske Side ved Sagen. Men 
han kan som Togfører ved Jernbanen anse et 
rødt Signal, der tilraaber ham Holdt, for grønt, 
hvilket tillader at kjøre videre, og derved blive 
Skyld i en Ulykke. Det er dette, som gjør 
Sagen meget alvorlig. 
Lad os nu opkaste det Spørgsmaal, hvorle- 
des den farveblinde hjælper sig med de faa 
Farver, som han virkelig formaar at se. Ethvert 
Barn lærer Farverne at kjende ved, at det saa 
længe hører forskjellige Gjenstande betegnes 
med forskjellige Farvenavne, at det endelig med 
Farvens Navn lærer at forbinde et bestemt Be- 
greb. Dette kan ikke det farveblinde Barn, og 
den nærmeste Følge vil være, at det forholds- 
mæssig sent vil bekymre sig om Farver. Naar 
dets Fornuft har udviklet sig til en vis Grad, 
vil det nærmest mærke sig visse Gjenstandes 
Farver; det vil vide, at Græsset er grønt, Kir- 
sebæret rødt, Himmelen blaa, Halmen gul o.s.v.; 
men uden rigtig at se Farverne. Paa denne 
Maade vil det komme til at betegne mange 
Gjenstande med det rigtige Farvenavn. Senere 
kommer det til at tænke efter, hvorfor andre 
Folk betegner Gjenstande, der forekommer det 
ensfarvede, med forskjellige Navne. Den voksne 
farveblinde vil anstrænge sig med ligeledes at 
finde Forskjelligheder, og han finder dem ogsaa 
i den Omstændighed, at Farverne for ham viser 
sig lysere og mørkere. Det gult, som andre 
kalder rødt, er for ham et meget mørkere gult 
end det, som andre kalder grønt, der for ham 
er et langt lysere gult, og nu kan han bringe 
det til for FEftertiden under gunstige Forhold 
at benævne Farverne rigtig, skjønt det mang- 
ler meget i, at han ser dem rigtig. En farve- 
blind Lokomotivfører vil i klart Veir ikke for- 
veksle de tre Signalfarver hvidt (egentlig gult), 
rødt og grønt, omendskjønt de alle forekommer 
ham gule; thi de viser sig for ham gule i tre 
forskjellige Nuancer: men naar der indtræffer 
Taage, eller naar en Lampe brænder daarlig, 
hvor han vilde forlange lysegult, vil han tage 
feil. Og saaledes kan det træffe sig, at den 
farveblinde benævner Farverne ganske rigtig, 
uagtet han ikke ser dem rigtig. - Naturligvis 
hører dertil en vis Intelligents, et vist Studium, 
og den, som gaar den modsatte Vei, og fordi 
han ikke er kyndig i Farvebenævnelserne, klo- 
gelig gaar af Veien for alt, hvad der heder 
Farve, han vil ved at skjule sin Feil aldrig 
erhverve sig denne Færdighed. 
Men ligesaavel som Farver benævnes rigtig 
af den farveblinde, som saaatsige ser galt, 
kan han ogsaa urigtig benævne KFarver, som 
han ser rigtig. Da blaat og rosa synes ham 
ens, saa vil han uden Betænkning kalde en 
blaa Tøirose rød, uagtet han umærket godt 
kjender blaat, idet Formen vwil forlede - ham 
