denne en Birkekosts Skikkelse, den smaleste Del 
nærmest Kuglen; denne gik foran og blev efter- 
haanden mindre og forsvandt endelig efterladende 
Omtrent 1/, Minut derefter 
hørtes et forfærdeligt Knald.* Her syntes alt- 
saa Ildkuglen at bevæge sig mod Vest. 
en blaa Røgstribe. 
Samler 
man, hvad de forskjellige lagttagere rundt om 
Faldstedet troede var Ildkuglens Bane, saa finder 
man, at de alle formodede, at Ildkuglen bevæ- 
gede sig mere eller mindre lige over dem mod 
Dette kan 
at Meteoret som 
den Himmelegn, hvor Faldstedet er. 
forklares, naar man antager, 
har 
før nævnt, havt sin Bane omtrent lodret 
mod Jordoverfladen. lagttagerne har først faaet 
Øie paa Ildkuglen høit oppe paa Himlen eller, 
som det har forekommet dem, omtrent ret over 
Hovedet og har saa seet det bevæge sig mod Ned- 
faldsstedet. 
staa meget høit, før det synes den mindre kyn- 
Et Himmellegeme behøver ikke at 
dige Betragter at være nogenledes ret over ham; 
dette er, som bekjendt, f. Eks. her Tilfældet med 
Polarstjernen, der dog kun staar 609 over Ho- 
rizonten. Da Meteoret synes at være lagttaget 
længere mod Nord end mod Syd (det blev ikke 
alene seet i Bergen men skal ogsaa være seet 
paa Vossevangen), har dets Bane vel ikke væ- 
ret ganske lodret mod Jorden men noget mod 
Syd hældende. 
retningen, maa forresten ikke glemmes, at Jor- 
Naar Talen er om Bevægelses- 
den dreier sig fra Vest mod Øst, saa at Banen 
i Virkeligheden har været mere rettet mod SO, 
end den syntes at være. 
Paa selve Faldstedet har Forf. talt med to 
voksne Personer, der saa Stenen komme ned. 
Ingen af dem havde bemærket nogen Ildkugle. 
Dette er, om ogsaa en saadan har været at se 
fra deres Standpunkt, noksaa rimeligt, dersom 
Meteoret har havt den angivne Bane; man læg- 
ger jo sjelden Mærke til, hvad der er at se ret 
over ens Isse. 
Det ene af Øienvidnerne var en Kone, som 
befandt sig vel et Bøsseskuds Afstand fra det 
Punkt, hvor Stenen senere fandtes; hun hørte 
en stærk Larm og blev meget forskrækket, saa 
op i Luften og bemærkede en sortagtig Sky- 
masse, hvori hun syntes det smældte fem—seks 
Gange; dernæst faldt Stenen ned med Sus og 
stærkt Døn, idet der stod op Støv af Bakken, 
hvor den traf. Konen gik hen til Stedet og saa 
der et Hul i Jorden men bemærkede intet, som 
130 
var faldt ned*). — Det andet Øienvidne, en 
Mand, som befandt sig lidt længere borte, nær- 
mede sig netop sit Hjem efter endt Dagværk. 
Han hørte ,Dundringen*, netop som han var 
kommet til et vist Akerhjørne, som paavistes. 
Han forsatte sin Gang og saa, da han var naaet 
ganske tæt ved sit Hus, Stenen falde ned ,,som 
en skudt Fugl*. Efter anstillet Prøve skulde 
Manden have brugt omtrent I Minut og 10 Se- 
kunder for at gaa fra det nævnte Akerhjørne 
til Huset. At dømme efter den forholdsvis lange 
Tid, der forløb meliem Lyden og Faldet, maa 
Meteorets Explosion have foregaaet meget høit 
over Jordoverfladen. Man kan tænke sig en 20 
—30000 Meter; men noget sikkert Tal lader 
der sig ikke angive. 
Morgenen efter Faldet bemærkede en Pige, 
som boede lige ved Faldstedet, en stor sort Sten 
ligge i Græsset. Hun væltede den tilside men 
agtede ikke nøiere paa den. Først senere, da 
det spurgtes, at Folk havde seet en Sten falde 
ned, forstod hun, at det maatte være denne. 
Stenen havde truffet et Sted, hvor Fjeldet, som 
af Skifer, var dækket af lidt (omtr. 
30 em.) Jord. Den var gaaet gjennem Jorden, 
havde slaaet Splinter af det underliggende Fjeld 
og var dernæst hoppet 13 Meter mod NO fra 
Hullet. 
Den følgende Søndag blev den meærkelige 
Sten, som var faldt ned fra Himlen, omtalt ved 
Kirken. En udvandret Nordmand, som var kom- 
met fra Amerika paa et Besøg og snart skulde 
reise tilbage, aftalte med den Husmandskone, paa 
hvis Grund Stenen var faldt, at han skulde have 
den for 25 Kroner, og gav hende 5 Kroner paa 
Haanden. 
bestod 
Tysnesmeteoriten var saaledes nær 
Men da 
nu Konen var kommet hjem, fik hun Samvittig- 
kommen til at føres over til Amerika. 
hedsnag ved at sælge en Ting, der var kommet ned 
til hende fra Himlen, og sendte de 5 Kroner til- 
Kort efter fik Distrikts- 
læge Gjestland Stenen i Forvaring for Fierinden. 
En Artikel om den forfattet af ham blev ind- 
taget i ,Søndre Bergenhus Amtstidende* 
I7de Juni. Han forstod Stenens store videnska- 
belige Værd, og hans velvillige Mellemkomst 
og videnskabelige Interesse skyldes det, at den, 
bage til Vedkommende. 
for 
*) Hun tænkte det var et Lyn, som havde slaaet 
ind, og at , Toreloen* var gaaet ned i Jorden, 
