naturligvis mod god Betaling til Fierinden, blev 
bevaret for Universitetet, i hvis Mineralkabinet 
udstillet. 
draget Omsorg for, at Qmgivelserne rundt Fald- 
den nu er Hr. Gjestland har ogsaa 
punktet er nøie gjennemsøgt efter Smaasplinter. 
Tysnes-Meteorstenen (2). 
af 
Dens Form er som en almindelig ujævn Sten. 
Beskrivelse Tysnesmeteoriten. 
Naar man ser bort fra de Partier, hvor Stykker 
er slaaet af den, lægger man imidlertid Mærke 
til, at alle Kanter og Hjørner er afrundede, og 
at OQverfladen er forsynet med Indtryk, hvoraf 
de mere regelmæssige er uhrglasformede. 
Stenen er, hvor Intet er slaaet af den, 
overklædt med en sort Hinde, en saakaldet Smel- 
tehinde, hvis Tykkelse vel intetsteds naar op 
til f, mm. — Vi skal senere omtale, hvorledes 
Stenens Form og Smeltehinden er fremkommet. 
Flere Steder sees udenpaa Smeltehinden lyse 
Flækker af en hvidlig, pulverformet Substans. 
At dømme 
Udseende synes det at være Støv af Fjeldet, 
mod hvilket Meteorstenen stødte, og af hvilket 
Selve Stensubstansens 
efter dette Pulvers mikroskopiske 
det slog Splinter. Farve 
er mørk graa. Noget, som 1 fortrinlig Grad 
udmærker vor Meteorsten, er dens smukke Brud- 
stykkestruktur. Denne træder navnlig godt frem, 
naar man sager et Stykke af Stenen og polerer 
Et Stykke af 
en saadan er paa hosstaaende Figur fremstillet 
den saaledes fremkomne Snitflade. 
i Halvdelen af den naturlige Størrelse. I en 
mørk graa Grundmasse ligger indstrøet kantede 
Stykker af mindre dunkel Farve, nogle forholds- 
vis meget lyse, andre mindre lyse. Ved nøiere 
Betragtning ser man, at der er en gradvis Over- 
gang fra de større Brudstykker til mindre og 
og mindre, indtil ganske smaa, rundagtige, lyse 
Legemer, hvis Størrelse er mindre end I mm. 
Meteorstene, hvori som 1 vor saadanne kugle- 
131 
formede Smaalegemer udgjør en væsentlig Be- 
standdel kaldes Chondriter efter det græske Ord 
Chondron, en Kugle. 
Tysnesmeteoriten. Et Stykke af en slebet Flade. 
Holder man en poleret Snitflade paa en 
passende Maade mod Lyset, faar man dette til 
at skinne fra en hel Del smaa sorte metalliske 
Korn, som opfylder Stenen. Disse bestaar af 
gedigent Jern, en Substans, som i Naturen saa 
godt som ikke forekommer anderledes end i Me- 
teorstene. Foruden disse sees ogsaa nogle en- 
kelte gule metalliske Korn, som er Magnetkis, 
en Erts, der er nær beslægtet med Svovlkis. 
De Mineraler, som udgjør Hovedmassen af 
Stenen, faar man først Rede paa, naar man for- 
færdiger et gjennemsigtigt Præparat af den og 
betragter dette under Mikroskopet. Man erkjen- 
der følgende to Mineraler: Olivin, der bestaar af 
Kiselsyre, Magnesia og Jernoxydul, og Bron- 
eit, som indeholder de samme Bestanddele samt 
dertil Lerjord. — Vor Meteorit alt- 
saavidt vides, ingen Mineraler, ikke 
forekommer paa Jorden. Saadanne iagttages over- 
indehoider 
saa, der 
hovedet kun sjelden i Meteoriterne; aldrig har 
man i dem fundet noget særeget Grundstof. 
De omtalte smaa kugleformede Brudstykker 
sees meget smukt under Mikroskopet, navnlig i 
mørke Del. 65 Gan- 
ges Forstørrelse udførte Tegning viser en Del 
Stenens Hosstaaende i 
af denne. Det sorte er Jern, det lyse Broncit 
og Olivin. Paa den øvre Del af Figuren sees 
Tversnittet af en temmelig regelmæssig Kugle, 
hvis Omrids er udhævet derved, at der er leiret 
Jern indved den. Kuglen bestaar af Broncit og 
desuden af en brunlig, glasagtig Substans, som 
er skrafferet paa Figuren. Nederst tilhøire paa 
