er maaske netop fremkaldt ved saadau afveks- 
lende Afkjøling og Ophedning. 
Vi ser paa Jorden, at Følgen af den aar- 
lige og daglige Ophedning og Afkjøling er For- 
vitring, den almindelige Opsmulring af Jordens 
Skorpe, Dannelsen af Urer, Rullesten, Grus, Sand 
og Stenstøv. Forholdene paa Meteoriterne er 
vel forsaavidt andre, som de mangler Vand og 
en Atmosfære, der her paa Jorden formilder For- 
vitringen; men paa den anden Side maa, netop 
paa Grund af denne Mangel, og især paa Grund 
af Banens Form, Forskjellen mellem Ophedning 
og Afkjøling være ganske anderledes kolossal. 
Medens Temperaturforskjellighederne paa Jorden 
vel sjelden gaar op til 509 C., maa man for Me- 
teoriternes Vedkommende tænke paa Temperatur- 
omvekslinger af 10009 og mere. Det synes der- 
for at være en ikke uberettiget Formodning, at 
den hos de stenagtige Meteoriter saa fremher- 
skende Brudstykkestruktur skyldes de Tempera- 
turomvekslinger, hvorfor de har været udsatte. 
At Brudstykkerne kan være blevne tilrundede ved 
at være satte 1 Bevægelse mdbyrdes mod hver- 
andre er vel tænkeligt. Fra Kometerne har man 
noksom Exempler paa Bevægelse i deres Masse. 
De meteoritiske Massers Lidenhed har maa- 
ske Betydning for den Lethed, hvormed de smulres 
op, og hvormed de fremkomne Dele forskyves. 
Meteoriternes Bestanddele, som synes os her paa 
Jorden at høre til de forholdsvis tunge Substan- 
ser, kan jo paa en Maade siges saagodt som ingen 
Vægt at have, saalænge de tilhører et Himmelle- 
geme, der kanske ikke har en Meter i Tversnit. 
Man kan blandt andet tænke sig, at de ved Tem- 
peraturforandringer vakte elektriske Kræfter kan 
spille en langt større Rolle, end vi efter For- 
holdene paa Jorden kunde være tilbøielige til 
at forestille os. 
Det som gjør Studiet af Tysnesmeteoriten 
at Chondrit- 
strukturen her sees at være en Brudstykkestruk- 
theoretisk interessant er, foruden 
tur, at den bærer Vidnesbyrd om en gjentagen 
Brudstykkedannelse. Dette passer godt for et 
Himmellegeme, der under sit Omløb om Solen 
flere Gange er kommet i dens Nærhed. 
I denne Forbindelse bør erindres om, at 
de Luftarter, 
det har lykkedes at uddrive af Meteoriter, skal 
Kulsyre, Kuloxyd og Vandstof, 
give de samme spektroskopiske Linjer som Ko- 
meterne, naar de nærmer sig Solen. 
Der er forresten hos en Del Meteorstene 
fundet andre Forhold, som tyder paa, at de har 
været udsatte for en stærk Ophedning efter sin 
oprindelige Dannelse.  Saaledes viser flere Mete- 
oriter, navnlig en svensk, Stålldalsmeteoriten, som 
jeg har undersøgt mikroskopisk, Spor af en indre 
Smeltning, en Smeltning, som maa have fundet Sted 
før den kom ind i vor Luft- 
kreds, og som ikke har noget med den der sted- 
1 Verdensrummet, 
fundne ydre Glødning og den derved frembragte 
Smeltehinde at skaffe. 
Hosstaaende Tegning viser 50 Gange for- 
størret en Del af Stålldalsmeteoriten. Det sorte 
er Jern; det lyse er usmeltede Partier, som svøm- 
mer i et brunligt Glas (skraferet), der kemisk er 
sammensat som den usmeltede Sten. 
Ma 
I 
PÅ 
| 
I 
DA 
Å 
i 
gd 
GN å! 
Et Stykke af Stålldalsmeteoriten seet i Mikroskop. 
Vi faar altsaa, som det sees, undertiden 
ved Beskaffenheden af Meteorstenenes Substans 
direkte Vidnesbyrd for, at deres Baner er af 
samme paafaldende Form som Kometernes, hvor- 
ved de snart føres tæt indved Solen og snart 
langt væk fra den. 
Vi har nu betragtet Meteorstenene, hvorle- 
des de viser sig som Ildkugler i Luften; vi har 
gjort os bekjendt med deres mineralogiske Sam- 
mensætning, og vi har ført Undersøgelsen videre, 
idet vi har søgt at følge dem paa deres Baner 
i Himmelrummet. 
Det vilde være Forfatteren kjærkomment, 
