Slutningen af forrige Aarhundrede. Intet nyt 
Næringsmiddel har havt saa mange Fordomme 
at overvinde som Poteten. Man troede, at Børn 
fik Kjertelsyge af Poteter og at den var en usund 
Næring; men denne nyttige Rodfrugt har over- 
vundet alle sine Modstandere og er efterhaanden 
bleven en daglig kjær Ret baade paa den riges 
og fattiges Bord. Da Potetessygdommen kom 
hertil i Firtiaarene var det næsten som en Lands- 
ulykke; men da fik vi ogsaa Vished for, hvad 
vi skyldte dette Næringsmiddel. I tidligere Dage 
var Skjørbug meget almindelig. Den blev efter- 
haanden sjeldnere, og man antog, at dette skyldtes 
forbedrede hygieniske Forhold. Delvis kunde det 
ogsaa være saa; men utvivisomt har Poteterne 
havt den væsentligste Andel i Skjørbugens For- 
svinden. Ved Potetessygdommens Begyndelse steg 
Poteterne betydelig i Pris, og deres Brug som 
Fængselskost ophørte eller blev væsentlig ind- 
skrænket, og nu viste der sig Skjørbug. Saavidt 
jeg ved, er Hygienikerne enig i, at tillægge Po- 
teten afgjørende antiscorbutisk Egenskab, og det 
ser saaledes ud til, at Indførelsen af denne Rod- 
frugt 1 vor nationale Diæt har havt en afgjort 
heldig Indflydelse paa Folkets Sundhedstilstand. 
Det andet Exempel jeg skal anføre, er af modsat 
Art. Det angaar ogsaa en Forandring 1 et Folks 
Næringsmidler; men 1 dette Tilfælde har Føl- 
gerne været skjæbnesvangre. Mais'en er et ame- 
rikansk Brødkorn. Den blev allerede af Kolum- 
bus indført til Spanien og ca. 1650 til Italien. 
Den trivedes godt i disse Lande og gav paa 
samme Åreal en større Mængde Næring end andre 
Kornarter. Den syntes at være en baade vel- 
smagende og sund Næring. Omkring 1750 blev 
man 1 Italien opmærksom paa en Sygdom, der 
aabenbart var ny, den saakaldte Pellagra. Den 
begyndte som en Hudsygdom, der kun er det 
første Symptom paa en almindelig Dyskrasi.  Un- 
der vexlende Symptomer, der alle har Karakteren 
af Svækkelse, kan Pellagra gaa over til Sinds- 
sygdom eller føre til Døden. Alle var enige om, 
at det var en ny Sygdom, men saa megt større 
var Uenigheden om dens egentlige Aarsag. Sta- 
tistiken viser, hvilken Betydning den har for 
disse Egne. I Lombardiet med vel 3'/» Mill. 
Indbyggere er der 40800 Pellagrøse, i Venetien 
med 2800000 29300. I det sydlige Italien 
er der færre Pellagrøse. Nye Undersøgelser 
viser, at den forekommer i alle Lande i Sydeu- 
ropa, fra Rumænien af og til Sydfrankrig og 
Spanien. At Sygdommen staar i Forbindelse 
med Mais som Brødkorn er utvivlsomt. Enkelte 
antager, at det er en egen Svamp, eller en Epi- 
lyt, den saakaldte Verderam. Andre antager og 
som det synes med større Ret, at det er den 
raabjergede Mais, der fremkalder Sygdommen. 
Man tror, at naar den indhøstes umoden, dannes 
der eiendommelige Giftstoffe i den. Dette faar 
nu være som det vil; men at Indførelsen af det 
188 
nye Brødkorn i Folkets Diæt er Sygdommens 
eneste Aarsag, derom kan der ikke mere være 
Tvivl; men saa langsomt og umeærkelig skede 
dette, at der hengik over 100 Aar, før man er- 
kjendte det rette Forhold. Med disse Erfaringer 
for Øie kan vi ikke med Ligegyldighed se paa 
væsentlige Forandringer 1 et Folks gjennem Aar- 
hundreder tilvante Diæt; Videnskaben giver os 
kun ringe Hjælp, naar vi adspørger den. Un- 
dertiden har man aabenbart tillagt Diæten Skyl- 
den for Sygdomme, der havde ganske andre Aar- 
sager. For en Menneskealder siden var det en 
almindelig Tro hos os baade blandt Læger og 
Lægfolk, at bedærvede Fiskespiser var en væ- 
sentlig Aarsag til Spedalskheden. Jeg behøver 
neppe at tilføie, at denne Mening nu er fuld- 
kommen forladt; men denne Fordom var ikke 
let at udrydde, og endnu har den hos mange 
efterladt en vis Mistanke imod Almuens Diæt. 
Ogsaa for de tubereuløse Sygdommes Vedkom- 
mende har man troet, at Næringsmidlerne havde 
en vis Betydning. Man mente, at en mindre 
kraftig vegetabilsk Kost skulde give Anledning 
til en Svækkelsestilstand, der skulde begunstige 
Kjertelsyge og Tubereulose. Qgsaa denne An- 
tagelse er vanskelig grundet. Snarere er der 
Grund til at tro, at 1 nogle Tilfælde en ani- 
malsk Kost har medført Sygdomsspiren. 
Naar et Folk igjennem mange Slægter har 
bevaret Sundhed og Helbred og fuld aandelig og 
legemlig Energi, er det vel unødvendigt, at Vi- 
denskaben godkjender Kosten. Snarere kan den 
lære noget ved at undersøge disse Forhold. Vi- 
denskaben kommer bagefter, den forklarer og 
oplyser, hvad Erfaring forlængst har godkjendt 
som sundt for den Enkelte og for Slægten. Vi- 
denskaben har dog ialfald ikke altid iagttaget 
dette mere tilbageholdende og forsigtige Stand- 
punkt. Den har tidligere været doktrimær, dog- 
matisk og paagaaende. Det har stor Interesse 
at sammenligne enkelte Retter i vor nationale 
Diæt med Videnskabens nyeste Resultater. Vi 
finder her en mærkelig Overensstemmelse. Det 
viser sig, at vi I vor Kost ofte har udnyttet 
Næringsmidlerne paa den mest rationelle Maade. 
Vi er saaledes det eneste Folk, der lader Mel- 
kens samtlige Bestanddele komme til fuld Nytte 
for Ernæringen.  Melkens Ostestof og Fedtstof 
benyttes overalt; men kun hos os bliver Melke- 
sukkeret som Myse eller Myseost anvendt til 
Menneskets Ernæring. Liebig klager over de 
enorme Mængder af Næringsstof, navnlig Kali 
og Fosforsyre, der bortkastes i England 1 det 
Vand, hvori Fisken har været kogt. I vor Fi- 
skesuppe, der neppe er meget kjendt udenfor 
Skandinavien, har vi i1' Aarhundreder vidst at 
tilgodegjøre dette Næringsstof, og længe før vi 
kjendte noget til Kulhydrater, har man sat Mel 
til Fiskesuppen og spist Smørbrød til den, og 
saaledes just tilsat de Stoffe, som Videnskaben 
