Millioner af Maddiker arbeide paa Liget, og 
deres Antal forøges stadig ved stedse ny tilkom- 
mende. Det er utroligt, hvor hurtig disse Flue- 
maddiker ved Sommertid kan blive færdige med 
et Lig. Man kjender Tilfælde, hvori der af 
Voksne efter fire Ugers, Forløb kun var tilovers 
Skelettet, og jeg har ved et i Juli anstillet 
Forsøg fundet, at Maddikerne i ti Dage havde 
fortæret Liget af et 17/,3 Maaned gammelt kraf- 
tigt Barn og kun ladt Skelettet og Huden tilbage. 
Ogsaa Aadselgravere indfinder sig tidlig; dog 
er deres Arbeide paa Grund af deres ringe Antal 
kun af underordnet Betydning. Myrer kan an- 
gribe saavel det friske Lig som de af Maddiker 
efterladte tørre Levninger. Det første er for- 
saavidt af Vigtighed, som de ved disse Dyrs 
Gnavning foranledigede Hudbeskadigelser kan 
holdes for paa anden Maade bevirkede Beska- 
digelser, — saaledes f. Eks. for Spor efter et 
Drab. Myrerne angriber med Forkjærhighed 
indtørrede Ligdele og lader tilsidst bare Knog- 
lerne tilovers. 
Lig, der er mumificerede ved simpel Ind- 
tørring, hjemfalder ogsaa tidlig til Møllenes 
Larver, ligesom til visse smaa Biller og deres 
Larver, der borer sig utallige Gange og over- 
fører Substansen til Støv. Da disse Dyr kun 
forekommer til visse Aarstider, og Maddikernes 
og Larvernes Udkryben, deres Vækst, deres 
Forpupning og Insektets Udkryben af Pupperne 
er knyttet til bestemte Tidsrum, saa lader disse 
sig undertiden ret godt anvende til Bestemmelse 
af, hvor længe et Lig kan have ligget paa et 
bestemt Sted. I Vandet er Ligene beskyttede 
for saadanne Dyrs Indvirkning, og dette er 
endnu en Grund, hvorfor de undertiden kan 
holde sig saa godt i lang Tid. Derimod be- 
dækkes de meget snart af traaddannede farveløse 
Alger, som efter nogle Uger kan indhylle hele 
Legemet aldeles tæt. Disse Algers Udviklings- 
trin lader sig godt benytte til at bestemme. 
Dødstiden. - 
Ved begravede Lig fortsætter Fluemaddi- 
kerne, naar de maaske som saadanne eller som 
Æg kom med 1 Graven, sit Arbeide, og dette 
er vel de ,Qrme,* som man allerede fra de 
ældste Tider af paastod tilsidst fortærede Men- 
nesket, og som ,holder Fakkelen ved Forraad- 
nelsens kolde Brand,* for at tale med en enthu- 
siastisk Beundrer af Ligbrænding. 
Andre ved sin Størrelse paafaldende orm- 
agtige Dyr finder man ved Opgravninger ikke, 
bortseet maaske fra Regnorme: derimod viser 
den mikroskopiske Undersøgelse, at naar Lege- 
met har været begravet 1 flere Maaneder, de 
stinkende, halvt flydende Bløddele er aldeles 
opfyldte af en utallig Mængde smaa Orme, der 
er i livlig Bevægelse og 1 sin Størrelse og 1 sit 
Udseende maaske erindrer om de i tyk og 
grumset Edikke forekommende saakaldte Edikke- 
144 
aal. Det er Smaaorme, der hører til Nemato- 
dernes (Rundormenes) Klasse og til Underafde- 
lingen Pelodera; de lever i fugtig Jord, og i 
denne opsøger de og fortærer forraadnende Sub- 
stanser. Paa Grund af den uhyre Mængde, i 
hvilken disse Orme forekommer, og den stærke 
Trang, de har til Næring, kan man ikke tvile 
om, at de jo, trods deres Lidenhed, kan spille 
en væsentlig Rolle ved Tilintetgjørelsen af be- 
gravede Lig. I utallig Mængde fandt jeg disse 
Smaaorme blandt Andet i Levningerne åf en 
myrdet Mand, der var gravet 17/, Meter dybt 
ned i Jorden og blev funden efter to Aar. 
Desuden vare Tusindben og Skolorme samt mid- 
deagtige Dyr tilstede 1 store Mængder. Over- 
hovedet synes der efter alt, hvad hidindtil er 
bekjendt, at tilkomme de dyriske Organismer 
ogsaa ved begravede Lig en langt større Ind- 
flydelse paa disses Tilintetgjørelse, end der hid- 
indtil er bleven antaget, og mange er endog af 
den vistnok berettigede A»pskuelse, at Tilintet- 
gjørelsen af Bløddelene overhovedet mindre er 
Resultatet af kemiske Processer end af Fortæ- 
ringen ved laverestaaende Dyr. å 
De enkelte Legemsdeles Modstand mod For- 
raadnelse er meget forskjellig. Blodet raadner 
tidligst; derfor ser vi, at under ellers lige 
Omstændigheder de Dele raadner hurtigst, som 
indeholder mest Blod. Ved de enkelte Organer 
har i denne Henseende især Strukturen Indfly- 
delse. Jo tættere og fastere Strukturen er, desto 
større er Modstandskraften; derfor raadner de 
bløde Organer, f. Eks. Lever, Milt, saa hurtig, 
medens Huden og Senerne undertiden kan holde 
mange Aar. Paafaldende længe holder 
Neglene og navnlig Haaret sig. At Haaret paa 
ægyptiske Mumier endnu er 1 god Behold, er 
bekjendt, og det er forstaaeligt af den Maade, 
hvorpaa Ligene blev konserverede. Men ogsaa 
hos Lig, som er begravet paa sædvanlig Vis 
1 Jorden, viser der sig en stor Modstandsevne. 
Saaledes har jeg Eksempler paa Haar, der i 
over otti Aar har ligget i Graven. 
Interessant og for vedkommende Ligs Gjen- 
kjendelse vigtig er den Omstændighed, at Haa- 
rets Farve forandres ved en lang Henliggen i 
Graven. Paafaldende er det f. Eks., at alle 
ægyptiske Mumier har ræverødt Haar, og man 
har i Gravhvælvingen i en Kirke fra det fem- 
tende Aarhundrede fundet Haaret vedligeholdt 
næsten hos alle Lig, men som oftest rødagtigt. 
Denne Rødfarvning kan vi ligeledes iagttage ved 
andre Leiligheder, f. Eks. paa gamle Parykker. 
Qgsaa hos Lig, der flere Aar har ligget i 
Graven, findes Haarene 1 Regelen rødagtige; 
den samme Proces synes altsaa at finde Sted 
her. Men det kan ogsaa hænde, at Haar, der 
oprindelig har været hvidt, ved OQOpgravning 
findes brunt eller rødligbrunt. I dette Tilfælde 
er der aabenbart foregaaet en Farvning ved de 
sIg 1 
