Forraadnelsesprodukter, for hvilke Haaret 
længe har været udsat. 
Allerlængst holder Tænderne og Benene sig, 
da de for Størstedelen bestaar af anorganisk 
Substans (fosforsur Kalk) og forresten ogsaa 
har en meget tæt og fast Struktur. Under 
gunstige Omstændigheder kan Benene ikke blot 
holde sig i Aarhundreder, men, som de antedi- 
luvianske Ben viser, endog 1 Aartusinder. Det 
er ganske interessant, at selv ældgamle, tilsyne- 
ladende ganske udtørrede Ben endnu indeholder 
rigelig Benbrusk. Saaledes fandt Orfila i seks- 
hundrede Aar gamle Menneskeben endnu 27 påt. 
Lim og 10 p0Ot. Fedt, og til lignende Resultater 
er andre Forskere kommet. Naar slige Ben pul- 
veriseres og fugtes begynder de derfor at lugte 
raaddent. 
Ved denne Leilighed skal jeg bemærke, 
at ogsaa Klædningsstykker 1 sædvanlige Grave 
undertiden kan bevares usædvanlig længe. Længst 
holder Silkestoffer og Gjenstande af Læder sig. 
Stoffer af Lærred og Bomuld ødelægges alle- 
rede efter nogle Aar; uldne Stoffer modstaar 
derimod Ødelæggelsen undertiden 1 Snese af Aar, 
paa samme Maade som det menneskelige Haar. 
Det andet Slags Forandring, som det men- 
neskelige Legeme kan undergaa i Graven eller 
Vandet, er Forvandlingen til Fedtvoks. 
Denne Forvandling blev man først opmærksom 
paa i Aaret 1786 ved Omlægningen af en af 
de store Kirkegaarde i Paris, som var bleven 
benyttet i flere hundrede Aar og paa-ten van- 
vittigste Maade saaledes overfyldt, at man ikke 
længere kunde holde det ud for Stank. Man 
fandt ved denne Leilighed ved de foretagne 
Udgravninger selv i de dybere Partier af Kirke- 
gaarden især paa Steder, hvor man havde lagt 
Ligene i flere Lag umiddelbart over og ved 
Siden af hverandre, en Række af Lig, hos hvilke 
Bløddelene ikke var forraadnede, men forvand- 
lede til en osteagtig Masse, dels af smøragtig, 
dels af fast Konsistents, der endnu 1 større og 
mindre Grad viste Legemets Form. —Fourcroy, 
der først blev opmærksom paa dette Fænomen 
og nærmere beskrev det, forklarede det som en 
efter Døden indtraadt Forvandling af Bløddelene 
paa Grund af en mangelfuld Surstoftilførsel. 
Denne Anskuelse var lige til den nyeste Tid 
den alment gyldige. Jeg har dog ved Under- 
søgelse af flere saadanne Tilfælde overbevist mig 
om, at der ingenlunde eller idetmindste ikke 
hovedsagelig handles om en Nydannelse af Fedt 
.efter Døden af Muskler og andre Bløddele: 
men at vedkommende Masse intet Andet er end 
det oprindelige Fedt, som er blevet tilbage, 
Saa 
medens de øvrige Bløddele er tilintetgjorte ved 
Forraadnelse, og som senere, paa samme Maade 
som Smør og andre Fedtarter, er blevet harsk, 
d. v. s. har forvandlet sig til Fedtsyrer; som 
saadanne danner det en mere og mindre fast 
145 
stearinartet Masse, som i Tidens Løb stedse 
bliver haardere og kan holde sig i saa lang 
Tid, det skal være. —Fortrinsvis er det Under- 
hudens Fedt, som undergaar denne Forandring, 
og derfor finder man, at Fedtvoksmassen i de 
fleste Tilfælde danner ligesom et Futteral, der 
udvendig fremviser den oprindelige Legemsform, 
men indvendig er hult og kun indeholder Benene 
og Senerne, medens Bløddelene er forsvundet 
ved Forraadnelse. Grunden til, at Fedtet kan 
holde sig paa den omtalte Maade, er, at det ikke 
indeholder Æggehvide og derfor ikke raadner 
paa sædvanlig Maade. 
Af det sagte fremgaar, at Fedtvoksdannel- 
sen under forøvrigt lige Omstændigheder desto 
lettere kan finde Sted, jo federe vedkommende 
Individ har været, noget som Undersøgelserne 
har bekræftet. Deraf kan man ogsaa forklare 
sig, Fedtvoksdannelsen ikke blot kan 
Vand eller i oversvømmet Jord- 
bund, men ogsaa paa sædvanlige Kirkegaarde: 
Udgravningen af enkelte, til Fedtvoks forvand- 
lede, Ligdele er ikke nogen sjelden Begivenhed, 
og der bliver endog hermed drevet forskjelligt 
Uvæsen. Saaledes er ,,Ligfedt* leilighedsvis af 
Graverne solgt til forskjellige overtroiske Øie- 
med eller ogsaa budt Apothekerne tilkjøbs som 
ySpermacet*; 1 et Tilfælde blev det endog 
bevist, at Graveren 1 lang Tid havde anvendt 
denne Masse. som Olje til sin Lampe og til 
deraf at lave Skosmørelse, — Hændelser, hvis 
Mulighed ligeledes beviser, at vor nuværende 
Maade at begrave Lig paa frembyder mange ret 
uværdige Sider, hvorpaa man ved Indførelsen 
af Ligbrænding kunde gjøre en Ende. 
Det tredie Slags Forandring, der kan ske 
med Liget, er Mumificeringen, der kan være 
to Slags, enten den naturlige eller den kunstige. 
Den naturlige Mumiedannelse er en simpel Ind- 
tørringsproces, der kan indtræde saavel før som 
efter at Forraadnelsen er begyndt. Hvis friske 
Lig udsættes for en varm, tør Luft, begynder 
straks en Indtørringsproces, hvorved Legemet 
vel i Ålmindelighed beholder sin Form, men 
skrumper ind, forandrer sin Farve til brunagtig 
og tilsidst bliver haardt og stivt som Træ. Paa 
denne Maade kan f. Eks. Ligene af de 1 den 
hede Ørkensand omkomne Mennesker og Dyr 
forvandles til naturlige Mumier. Men i Regelen 
er Forløbet af den naturlige Mumificering den, 
at Forraadnelsen begynder paa sædvanlig Maade, 
om ogsaa maaske kun langsomt, og vedvarer saa 
længe, som det oprindelig i Legemet værende 
Vand formaar at vedligeholde den, og at Lege- 
met derefter, fordi intet «Vand udenfra kommer 
til, hentørres og skrumper ind. Navnlig kan 
dette ske, naar Liget bliver liggende i Luften 
paa tørre, luftige, for Regn beskyttede Steder, 
f. Eks. paa et Loft. Aristarchus fortæller saa- 
ledes om en græsk Kriger, der, sandsynligvis 
hvorfor 
forekomme i 
