nius) og af flere Rovdyr som Bjørn Ulv, Ræv, 
Los, Vildkat m. fl.; endelig forekom ikke saa 
sjelden Ben af et Tamdyr, Hunden. 
Et indgaaende Studium af disse Dyrelev- 
ninger lod nu S. erkjende, hvorledes ogsaa ved 
Pattedyr-Knoklerne visse Ben næsten helt mang- 
ler, nemlig Hvirvlerne, Brystben og de fleste 
Ribben. 
nemgaaende Beskadigelser, der ikke er tilfældige. 
De Ben, som findes, viser ogsa gjen- 
Marvbenene er stadig kløvede paa en bestemt 
Maade, aabenbart for at faa Marven ud; Bene- 
nes Qverflade viser Rids og skarpe Indsnit efter 
de Redskaber, hvormed Kjødet blev skaaret væk: 
undertiden er de brændte og forkullede og har 
altsaa været i Ild; enkelte Ben er tilskaarne 
og slebne til Redskaber. De bruskagtige Ben- 
ender og de blødere Ben mangler gjennemgaaende: 
men dette er netop de Dele af Skelettet, som 
idet 
fundne Ben viser umiskjendelige Mærker efter 
Hundene pleier at fortære; nu ogsaa de 
Hundetænder, bliver det ikke vanskeligt at for- 
klare sig de omtalte FEiendommeligheder ved 
Forekomsten saavel af Fugle- som Pattedyrbenene. 
At Benene altid er behandlet paa denne Maade, 
viser os, at vi har at gjøre med Hunde, der 
altid 
Husdyr. — I Kjøkkenmøddingerne findes frem- 
deles ofte Stykker af Trækul, ja hele Striber 
og Lag af Aske og Kul, tildels i Forbindelse 
levede i Menneskets Selskab, altsaa var 
med smaa stensatte Pladser, aabenbart Arne- 
steder: ved disse træffes ogsaa ofte Brudstykker 
af primitive Lerkar, desuden i Dyngerne ikke 
sjelden simple Redskaber af Ben, Horn og Flint. 
Alt dette giver os straks et helt Kulturbillede 
af Landets Urindvaanere: paa Høiderne langs 
Stranden slog de sig ned, hvor der var let Ad- 
gang til Ferskvand:; Jægere og Fiskere 
levede de mest af Skaldyr, Fisk og Udbyttet 
af Jagten langs Kysten og inde i Skovene; Af- 
faldet fra Maaltiderne kastede de 
Hytter nedover Bakkeskraaningen mod Stranden, 
son 
udenfor sine 
hvor det efterhaanden ophobede sig til vældige 
Dyuger ; omkring Hytterne ser vi Hundene luske 
om som det eneste Husdyr. 
Men Steenstrups omhyggelige Studium af 
alle de fundne Dyrelevninger har lært os endnu 
meget nølere at kjende Urfolkets Liv og de Na- 
Mellem Fuglebe- 
nene viser en Mængde sig at stamme fra Arter, 
turforhold, der omgav dem. 
som besøger Landet kun i visse Maaneder af 
149 
| 
Aaret og da navnlig Vintermaanederne; heraf 
kan man slutte, at betydelige Dele af Kjøkken- 
møddingerne er blevne til i Vintermaanederne. 
Paa den anden Side lærer de fundne Raadyr- 
hoveder med paa dem siddende Horn i forskjel- 
lige Udviklingsstadier, at Urfolket har opholdt 
1 Steder 
sig ved disse 
Endnu nøiere Tidsbestemmelse kunde Steenstrup 
g ogsaa ved Sommertid. 
vinde ved Hjælp af de fundne Kjæveben af 
Vildsvineunger med Tændernes forskjellige Ud- 
viklingstrin; hos dette Dyr finder Tandbrud og 
Tandveksel Sted med stor Langsomhed, saa at 
man her paa en ung Kjæves Tænder med Sikker- 
hed kan aflæse, 1 hvilken Maaned vedkommende 
fældet. Men af unge Vild- 
svinekjæver leverede nu Kjøkkenmøddingerne saa 
uafbrudte Rækker, at de beviser Urfolkets Til- 
stedeværelse paa disse Steder til alle Aarets Ti- 
Individ er bleven 
der. Vi har saaledes her at gjøre med et Folk 
af væsentlig fastboende Jægere og Fiskere. 
Af ganske særlig Interesse er det. at der 
flere Gange i Kjøkkenmøddingerne er fundet 
Ben af den store Geirfugl (Alca impennis), en 
Art, der som bekjendt nu er fuldstændig uddød 
(om end vel først i Begyndelsen af vort Aar- 
hundrede), men som altsaa i denne fjerne Tid 
endnu forekom saa langt syd som ved Danmarks 
Kyster. 
Ben 
denne Fugl været almindelig i Danmark, som 
Fremdeles findes 1 betydeligt Antal 
af Tiuren (Tetrao wrogallus); men har 
dens Forekomst i Kjøkkenmøddinger og Torv- 
Naturforhold 
dengang have været langt anderledes end i Nu- 
myrer beviser, saa maa landets 
tiden. Denne Fugls Existence er nemlig nøle 
knyttet til Naaleskov, og herved bliver Kjøk- 
kenmøddingernes Dannelse nøie knyttet til den 
af Steenstrup før paaviste ældre Vegetations- 
periode, som han har kaldt Furutræ-Pe- 
rioden. 
I det epokegjørende Arbeide fra 18387 (trykt 
1842 i det danske Videnskabsselskabs Skrifter), 
som ovenfor er nævnt, havde nemlig Steenstrup 
ud af Torvmyrernes Lagdannelser paavist, at 
forud for den nuværende Bøgens Vegetations- 
var 
periode var der gaaet en Tid, da Kgen 
Enehersker i Danmarks Skove og 1 denne Pe- 
riodes Begyndelse særlig Stenegen; men endnu 
alle 
høiere og tørrere Steder, hvor siden Egen kom 
tidligere havde tætte Furuskove bedækket 
og bredte sig. Og endnu tidligere havde Landet 
