glatte Sideflader paa Ben, der i Aartusinder har 
ligget udsat for Forvitring i Kjøkkenmøddin- 
gerne. Og om Steenstrup vil benægte Spor af 
en Husdyrstand i de danske Stengrave, saa kan 
han ikke bestride en saadans Tilstedeværelse mel- 
lem de beslægtede Levninger fra den yngre Sten- 
alder 1 Tyskland og Schweiz. 
Diskussionen standsede i 1863 med at begge 
henviste til kommende skarpere Undersøgelsers 
Afgjørelse. Ved den internationale arkæologiske 
Kongres i Kjøbenhavn i1869 var Spørgsmaalet igjen 
paa Dagsordenen; i en mundtlig Diskussion hæv- 
dede Steenstrup og Worsaae her sine forskjellige 
Standpunkter. De forsamlede Arkæologer og 
Naturforskere, fra alle Europas Lande, syntes 
omtrent alle, at dømme efter deres senere Ud- 
talelser og Publikationer, at slutte sig til Wors- 
aaes Opfatning i Stridsspørgsmaalet. Senere har 
dette ikke været Gjenstand for direkte offentlig 
Forhandling mellem de to Modstandere; begge 
har dog stedse fastholdt hver sine Meninger. 
I det nylig udgivne tyske Skrift om Kjøk- 
kenmøddingerne, som har fremkaldt denne Ar- 
tikel, har Steenstrup fremdeles hævdet sin Ån- 
skuelse om, at Affaldsdyngerne skriver sig fra 
de samme Folk, som har efterladt de store Sten- 
grave, ja ogsaa gjentaget sin Paastand om, at 
dersom en Tidsforskjel skulde finde Sted, saa 
maatte Kjøkkenmøddingerne være yngst. 
Jeg kan ikke tilbageholde Udtalelsen af min 
personlige Overbevisning om, at Worsaae har 
haft Ret i sin Hovedbetragtning af dette For- 
hold. 
gjorde et længere Studieophold i Kjøbenhavn, 
Da jeg for 10 Aar siden for første Gang 
søgte jeg at sætte mig grundig ind 1 dette og 
de herhen hørende Spørgsmaal; og til mine kjæ- 
reste Minder fra dette Studieaar hører Prindrin- 
gen om den udmærkede Velvillie, hvormed Etats- 
raad Steenstrup modtog mig og interesserede sig 
blive 
Arkæolog; han tog mig med paa Udflugter til 
for den unge norske Student, der vilde 
sjællandske Moser, Felterne for hans berømte 
Undersøgelser over Danmarks gamle Flora og 
Fauna, viste mig de herhen hørende Samlinger 
og 
paa Museet ofrede Timer paa at lære mig 
at forstaa Flintredskabernes Tildannelse og de 
Spor af Gnid og Slid, af deres Skjæftning og 
Brug, som en skarp Undersøgelse kan iagttage 
paa dem; jeg føler mig at have lært mere hos 
ham end hos nogen anden med Hensyn til Sten- 
152 
aldersliv og Stenredskaber, — der at have faaet 
mit Øie udviklet og skjærpet til indgaaende 
lagttagelse. Men fordi jeg ved mig at staa i 
saadan Taknemmelighedsgjæld til ham for rig 
Belæring, derfor føler jeg mig ogsaa forpligtet 
til kortelig at begrunde min Overbevisning, naar 
jeg maa udtale mig mod hami hans Betragtning 
af Kjøkkenmøddingernes Forhold til Stengravene. 
I Affaldsdyngernes elliptiske og tresidige 
Økser kan jeg ikke se andet end Egredskaber, 
primitive Økser og Huggeredskaber. Ved Be- 
stemmelsen maa man nemlig lægge de bedste og 
fuldkomneste Exemplarer til Grund, ikke saa- 
meget den store Mængde mislykkede Stykker, 
der vel netop er bortkastede, fordi de ved Til- 
hugningen ikke fik heldig og tjenlig Form; idet 
Tilgangen paa Flint var saa rigelig og Forar- 
beidelsen gik saa rask for sig, som Stykkerne 
viser, kan det ikke undre os, at saa mange mis- 
For de 
elliptiske Redskabers Vedkommende beviser deres 
nære Slægtskab med Øksetyperne fra de forskjel- 
lykkede Exemplarer blev bortkastede. 
lige Perioder af Vesteuropas ældre Stenalder 
deres Brug som saadant Hugværktøi; ligeover- 
for gode Exemplarer af de tresidede kan man 
heller neppe være i Tvivl om deres Bestemmelse 
til saadant Brug; derfor udtaler sig ogsaa Kam- 
merherre Sehested (i Første Broholmværk), der 
vistnok af alle vil erkjendes for en Autoritet 
med Hensyn til Stenredskabernes Bestemmelse. 
Ganske lignende smaa Økser kjendes forøvrigt 
nu ogsaa fra Vesteuropa, fra Norditalien, fra 
Hulefund i Måhren, fra Amerika, fra Nyzeeland 
o. fl. St.: Lighederne bestaar tildels her netop 
i det væsentlige Punkt, at Eggen dannes af to 
Om et 
i Kjøbenhavner-Museet bevaret fortrinligt Stykke 
hinanden skjærende Udspaltningsflader. 
af dette Slags vides det ogsaa, at da det fand- 
tes 1 et Myrhul, var det fastbundet som en Økse 
i et endnu dengang bevaret Træskaft (Mus. No. 
A. 1354). 
fundne Redskaber af dette Slags, der er tildan- 
Ligeoverfor de flere i nyere Tider 
nede af engang slebne Stykker, hvor vi altsaa 
istedetfor de to Udspaltningsflader har to slebne 
Flader, kan jeg 1 disse Stykker kun se Bekræf- 
telse paa, at vi her har Egredskaber for os, og 
jeg forklarer dem som Beviser for Berøring mel- 
lem to forskjellige Kulturer, saaledes som jeg 
engang før har udtalt (letterstedtske Tidsskrift, 
1879, S. 168). 
Den uheldige Pilkesænke-Teori 
