En historisk Maaneformørkelse. Da Colum- 
bus paa sin fjerde Reise var ankommet til 
Jamaika, blev han mødt med Fiendtligheder af 
Indianerne, som negtede at forsyne ham med 
Levnetsmidler. I denne sin vanskelige Stilling 
truede han dem med, at han samme Aften vilde 
berøve Maanen dens lys; og ganske rigtig! et 
Par Timer efter blev den formørket, hvilket 
naturligvis gjorde et dybt Indtryk paa India- 
nerne og hævede Columbus umaadelig i deres 
Øine. Om denne Fortællings Sandhed er der 
saamange samstemmende Vidnesbyrd, at den 
er hævet over enhver Tvil. Datoen hersker der 
nogen Usikkerhed om, da Beretningerne er svæ- 
vende angaaende det nøiagtige Tidspunkt for 
Begivenhedernes Indtræffen. Men man kan vel 
antage, at der her handles om den totale Maane- 
formørkelse, som var synlig paa Antillerne den 
29 Februar 1504 om Aftenen; Formørkelsens 
Midte har paa Jamaika indtruffet nogle Minuter 
over 7. 
Synligt Bevis for at Jorden er rumd. Paa 
Grund af Jordens Kugleform maa Billedet af 
Gjenstande, som speiler sig 1 en stor, rolig 
Vandflade, ikke vise sig aldeles saaledes, som 
om de havde speilet sig 1 en fuldstændig plan 
Flade, men Billedet maa være fortrukket som 
ved Speiling i en konvex Flade. Istedenfor at 
ligne Gjenstanden selv maatte Billedet derfor 
være mere og mindre nedtrykket i vertikal Ret- 
ning, og dette maatte især tydelig sees, naar 
Tyysstraalen gik næsten parallel med Vandfladen. 
Prof. Dufour har først ved Beregning paavist, 
at saa maatte være og har derpaa senere direkte 
iagttaget Fænomenet paa (enfersøen, og det 
hyppigere, end han havde troet det muligt. 
Det er et nyt og meget slaaende Bevis paa 
Jordens Kugleform, thi man ser Jordens Run- 
ding ligesaa tydelig som en Kugles, man holder 
i Haanden. Observationen er det Umagen værd 
at forsøge, hvis man er i Nabolaget af en til- 
strækkelig stor Sø; Vandet maa naturligvis være 
ganske stille, og man maa holde Øiet nær Vand- 
fladen. 
Litteratur. 
Den julianske og den gregorianske Kalender. 
Grundtrek af begges Theorie og Prawis. Ved 
Honoratus Bonnevie, cand. mag. Udgiven med 
Bidrag af det Letterstedtske Fond. Christiania 
1886. Cammermeyers Forlag. Pris Kr. 3.00. 
Forfatterens Øiemed er dels at give en Veiled- 
ning ved Løsningen af de forskjellige kronologiske 
Opgaver, som den julianske Kalender kan give An- 
ledning til, saavel i denne Kalenders oprindelige Skik- 
kelse som i dens nu brugelige modificerede Form 
(den gregorianske), dels og især at give en Udred- 
158 
ning af dens hele Theori. Bogen falder i tre Hoved- 
afsnit, hvis Indhold her kortelig skal angives. 
I første Afsnit nævnes først de forskjellige Fpo- 
ker eller Udgangspunkter for Tidsregningen. Her- 
under gjøres ogsaa opmærksom paa Forskjellen mel- 
lem den almindelige historiske og den astronomiske 
Betegnelsesmaade for Aarene før Christi Fødsel; ved 
astronomiske Beregninger falder det nemlig gjerne 
bekvemmest at betragte Aarene før og efter Chri- 
stus som almindelige positive og negative Tal, hvor- 
til imidlertid 'kræves at Overgangsaaret, d: e. selve 
Fødselsaaret, betegnes med 0, hvilket igjen medfører, 
at Talværdien af de negative Aarstal bliver en Ener 
mindre end efter den almindelige Betegnelsesmaade. 
Derefter redegjøres for de forskjellige Perioder og 
disses Underafdelinger, Cirkler eller Uykler, nem- 
lig Solcirkelen paa 28 Aar (med Søndagsbog- 
stavet) Maanecirkelen paa 19 Aar (med Gylden- 
tallet) og Indictionsceirkelen. Den sidste, som 
har sin Oprindelse fra en rent borgerlig Institution 
i det romerske Rige, har forlængst tabt sin oprinde- 
lige Betydning, men maa ikkedestomindre medtages 
i denne Forbindelse, dels fordi den gjennem lange 
Tider har været anvendt ved Dateringer, dels fordi 
den indgaar i den af Scaliger indførte julianske 
Periode, der med Rette fremhæves som en udmær- 
ket ,Generalnævner* ved forskjellige kronologiske 
Beregninger.  Sluttelig angives Reglerne (ledsaget af 
Exempler) for Reduktionen fra den almindelige Aars- 
beregning til den julianske Periode og omvendt. 
Behandlingen heraf vilde stille sig i mathematisk 
Henseende simplere ved Anvendelsen af den astro- 
nomiske Betegnelsesmaade for Aarstaljene, men de 
fleste Læsere vil uden Tvivl foretrække den valgte 
Form. 
Andet Afsnit beskjæftiger sig hovedsagelig med 
Sammenhængen mellem Datum og Ugedag, hvorun- 
der tillige meddeles en Række interessante historiske 
Ffterretninger om den Maade, hvorpaa den gregori- 
anske Reform blev indført i de forskjellige Lande; 
særlig vil Oplysningerne om dens Skjebne i Sverige 
— hvoraf bl. a. fremgaar, at Aaret 1712 i Sverige 
havde 367 Dage, et vistnok enestaaende Tilfælde — 
uden Tvivl være nye for mange Læsere. Ligeledes 
omtales de mange forskjellige Nytaarsdage, som i 
Tidens Løb har været i Brug. — De forskjellige 
Methoder, som, alt efter de Hjelpemidler man har 
ved Haanden, kan komme til Anvendelse ved Løs- 
ningen af den Opgave at finde den til en given Da- 
tum svarende Ugedag, deles af Forfatteren i absolute 
og relative, eftersom man har særskilte til dette Brug 
opstillede Tabeller, eller kun en given Kombination 
af Dag og Datum at gaa ud fra, f. Ex. en Almanak 
for det løbende Aar. Der meddeles to Methoder af 
hvert Slags. Den, som vil gjøre sig den Umage at 
lære udenad visse, ikke meget indviklede Regler, kan 
med lidt Øvelse udføre saadanne Beregninger i Ho- 
vedet; for den som har Bonnevies Bog ved Haanden 
vil Anmelderen særlig anbefale Tab. H i Forbindelse 
med en af Tabellerne BE, F, eller G, hvorved Resul- 
