dukter var andre end Gjærcellernes, kunde alt- 
saa herved fremkaldes en Bismag af Ølet; 
udskilte disse Organismer f. Ex. Æddikesyre 
blev Ølet surt. Desuden kunde de ved at for- 
mere sig i Ølet, efterat dette var tappet op, 
bevirke at det blev hurtigere uklart end ellers. 
Han foreslog derfor at tilintetgjøre disse Orga- 
nismer ved Ophedning; denne Proces, der efter 
Opfinderen har faaet Navnet Pasteurisation, 
foretages, efterat Ølet er tappet op paa Flasker. 
Herved svækkes ogsaa de Gjærcellers Livskraft, 
der som omtalt findes 1 alt Øl; ogsaa de hindres 
saaledes fra senere at formere sig. Som Følge 
heraf har Pasteurisationen fundet udstrakt Anven- 
delse overalt, hvor man vil øge Ølets Holdbar- 
hed, f. Ex. ved Fabrikationen af Fxportøl. 
I lang Tid gik man nu ud paa at kon- 
trollere, hvorvidt Ølet eller Gjæren var til- 
blandet OQrganismer, der ikke var Gjærceller; 
specielt antog man, at det var Bakterier, man 
maatte være paa Post imod. 
Det viste sig imidlertid efterhaanden, at 
denne Betragtningsmaade ikke i et og alt var 
tilfredsstillende. Ved Tilsætning af Gjær, som 
man ifølge dette maatte betragte for at være 
særdeles ren, kunde man nemlig faa et daarligt 
Øl, medens man omvendt under forresten samme 
Betingelser kunde faa et godt Øl med en til- 
syneladende temmelig uren Gjær. 
Da tog den danske Botaniker Dr. OC. EF. 
Hansen fat paa Gjærspørgsmaalet. Han ind- 
saa snart, at om end den af Pasteur angivne 
Vei kunde lede til store Resultater, kunde dog 
forskjellige Sygdomme hos Ølet ikke alene for- 
klares ved Tilblanding af fremmede Organismer 
til Gjæren resp. Ølet. Særlig slog dette ham, 
da der 1 det Øl, som leveredes fra det be- 
kjendte Kjøbenhavnske Tuborgbryggeri, ud- 
brød den saakaldte ,Tuborgsyge*, som ytrede 
sig derved, at Ølet blev hurtig uklart og fik 
en høist ubehagelig Bismag, Bryggeriet maatte 
pasteurisere alt sit Øl, hvilket bl. a. i Betragt- 
ning af alle de Flasker, der springer under 
denne Proces, var en dyr Affære. Der kunde 
nu hverken i Gjæren eller Ølet paavises nogen 
væsentlig Forurensning med fremmede Organis- 
mer. Derfor opkastede Hansen det Spørgsmaal, 
om ikke muligens Sygdommen beroede paa, at 
den oprindelige Gjær, som før havde givet godt 
Øl, var bleven tilblandet med Organismer, der 
vistnok ogsaa var Gjæreeller, men andre Gjær- 
celler, ,Sygdomsgjær*, der fremkaldte en anden 
Gjæring end den oprindelige Gjær. 
For nærmere at belyse den Methode, som 
Hansen anvendte til Besvarelse af dette Spørgs- 
maal, maa vi kortelig gjøre Rede for de ,,Dyrk- 
nings-* eller ,Kulturmethoder*, der har faaet 
Anvendelse ved Studiet af de lavere Organis- 
mer. Til en nøiere Undersøgelse af disses For- 
hold, deres Udvikling, Væxt o. a. kræves der, 
168 
at man formerer dem, — dyrker eller kultiverer 
dem, — i Medier, hvor de har Betingelserne 
for at kunne trives, — s. k. Næringsmedier. 
— Har man i en Blanding 2? eller flere for- 
skjellige Qrganismer, som man vil studere hver 
for sig, maa man altsaa faa dem skilte fra hver- 
andre; man maa se at faa fremstillet hver af 
dem i Kultur for sig; dette kaldes at ,renkul- 
tivere* OQrganismerne, eller at fremstille dem 
i ,Renkulturer*. — Pasteur, der først ind- 
førte den methodiske Dyrkning, foretog denne 
i Vædsker som Bouillon; men har man 2 Or- 
ganismer 1 samme Blanding, vil de, efterhaanden 
som de formerer sig, fremdeles være blandede 
med hinanden, saalænge Dyrkningen foregaar i 
et flydende Medium. Koch indførte derfor at 
dyrke 1 Næringsvædsker, der er tilsatte med 
Gelatine, som bliver flydende ved at opvarmes 
noget, medens den igjen stivner ved Afkjøling. 
Tilsætter man til en saadan ,Næringsgelatine*, 
der er gjort flydende, en Blanding af de resp. 
Organismer, f. Eks. Bakterier, og ryster godt 
om, vil altsaa de enkelte Bakterier ved Omryst- 
ningen blive spredte omkring i Vædsken og saa- 
ledes skilte fra hinanden. Hælder man saa 
Næringsgelatinen ud paa en Plade og lader den 
stivne, vil hver enkelt Bakterie blive bunden til 
det Punkt i Gelatinen, hvor den befandt sig, 
da denne stivnede. Efterhaanden som nu Bak- 
terierne formerer sig, gror deres Kolonier op 
som smaa med det blotte Øie synlige Pletter rundt 
omkring paa Pladen; hver af disse vil altsaa som 
Regel svare til én Bakterie, d. e. vil være en 
» Renkultur* af denne. — Ofte kan man desuden 
skjælne de forskjellige Bakteriers Kolonier fra 
hinanden derved, at deres Kulturer resp. Plet- 
terne paa Pladen viser en forskjellig Maade at 
voxe paa eller har forskjellige Farver el. 1.; 
endelig kan man jo ogsaa ved Mikroskopet 
forvisse sig om, at hver Plet paa Pladen kun 
indeholder én Form Organismer. 
Denne Kochs Sprednings- eller Plade-Me- 
thode har havt stor Indflydelse særlig paa Bak- 
teriologiens Udvikling. Det er imidlertid klart, 
at hvor der i samme Blanding forekommer to 
eller flere Organismer, der trods indbyrdes for- 
skjellige Egenskaber dog baade har samme mi- 
kroskopiske Udseende og voxer paa Gelatinen 
paa samme Maade, der er ikke denne Methode 
fuldt ud betryggende. Trods den omhyggelig- 
ste Qmrystning kan det nemlig hænde, at lige- 
vel nogle af de indbyrdes forskjellige Organis- 
mer bliver liggende Side om Side i Gelatinen; 
og da voxer de selvfølgelig op i samme Plet, 
som saaledes bliver en Blandingskultur og ingen 
Renkultur, uagtet den gjør Indtryk af en saa- 
dan. Om i noget Tilfælde gjælder det altsaa 
i alle Fald her paa Forhaand at vide, at hver 
Plet virkelig spirer frem fra én enkelt Orga- 
nisme. 
Ka JU 
