170 
hvilke Dyr ere vore almindeligste Bændelormes 
Mellemværter, eller med «andre Ord, i hvilke 
levende Qrganismer de Bændelormkim, som in- 
deholdes i et af Mennesket udstødt fuldmodent 
Bændelormled, maa vandre ind, og leve en Tid 
for at opnaa det Mellemtrin af sin Udvikling, 
hvorved de blive skikkede til at optages i Men- 
neskets Tarmkanal, thi først nu kunne de ud- 
vikle sig til fuldstændige Bændelorme. At Spol- 
ormen maatte gjennemgaa en lignende Mellem- 
tilstand, var klart, men først i den allersidste 
Tid har det lykkedes at faa bragt dette Spørgs- 
maal paa det rene, eller 1alfald sin Løsning nær. 
I et Brev til *Zoologischer Anzeiger*, dateret 
17de Juli 1886, har Dr. Linstow i Hameln 
meddelt en Række lagttagelser, som efter hans 
Opfatning ere afgjørende i denne Sag; og da 
Spolormen ogsaa hos os er paa mange Steder 
særdeles hyppig, skal jeg nedenfor kortelig om- 
tale de Resultatar, hvortil Dr. Linstows Ilagt- 
tagelser have ført. 
Spolormen er, som alle Indvoldsorme, uhyre 
frugtbar, og en Hun skal kunne frembringe aar- 
lig omtrent 60 Millioner Æg. Allerede længe 
har man vidst, at Spolormens Æg ikke kunne 
spire i Menneskets egen Tarmkanal, om de ind- 
førtes der tilfældigt, eller forbleve der uden at 
blive udstødte, idet Æggeskallet aabenbart ikke 
lader sig opløse af den menneskelige Tarm- eller 
Mavesaft, saaledes at Embryo eller Spolormyn- 
gelen kan blive fri. Fndvidere har man vidst, 
at Børn er særlig udsatte for Spolorme, at de 
forekomme oftere om Høsten, end til andre Aars- 
tider, og at de optræde sjeldnere inde i Byerne, 
end paa Landet. Men synderlig andre sikre 
lagttagelser af nogen Betydning havdes i Virke- 
ligheden ikke. 
I uhyre stort Antal udstødes de mikro- 
skopisk smaa Æg af Menneskets Tarmkanal med 
Excrementerne. Med Gjødselen bringes de ud 
paa Markerne, og her udvikler sig i Sommer- 
maanederne ved afvexlende Varme og Fugtighed 
langsomt Spiren 1 det lille Æg. Nu findes der 
paa de fleste Marker blandt Stene eller nedfal- 
dent Løv Exemplarer af de velbekjendte Dyr, 
der kaldes Tusindben (eller Myriopoder), og 
blandt disse er der idetmindste 2 smaa Arter, 
Julus guttulatus og Polydesmus complanatus, der 
ifølge Dr. Linstow have den Egenskab, at de 
med Begjærlighed fortære Æg af Spolormen, der 
i længere Tid have ligget 1 Vandet eller fugtig 
Jord. TI et lidet Terrarium, hvori han havde 
udsat levende Exemplarer af disse Tusindben, 
nedlagde han” Klumper af Spolormæg, og han 
saa "nu, hvorledes disse øieblikkelig bleve an- 
grebne af Tusindbenene og fortærede; og ved 
nøiere Undersøgelse fandt han ogsaa i Tarmka- 
nalen "hos en saadan Julus gquttulatus over 30 
slugt e Spolormæg. 
AÆggeskallet bliver nu opløst i Tusindbenets 
Tarmkanal, og Embryo, eller den lille Spolorm- 
spire bliver fri, og begynder foreløbig sit pa- 
rasitiske Liv i dette Dyr. Hvorlænge det maa 
dvæle her, inden det bliver skikket til at over- 
føres til Mennesket, har Dr. L. ikke endnu 
havt Leilighed til at iagttage. Det er imidler- 
tid ikke vanskeligt at tænke sig den Maade, 
hvorpaa den direkte Overføring foregaar. 
Disse smaa "Tusindben have nemlig den 
Vane at fortære raa eller forraadnede Plantedele, 
og at gnave paa sprukne eller skadede Steder 
i Rodvæxter eller nedfalden Frugt. Ofte danne 
de saaledes smaa Huller i disse, hvori de krybe 
ind, og da de, naar de foruroliges, øieblikkelig 
rulle sig sammen, blive de ofte siddende i Hul- 
ningerne eller Sprækkerne uden at falde ud, 
naar Planten rykkes op. Man har fundet dem 
paa Jordbær, Gulerødder, Næper og paa forskjel- 
lige Frugter; og da disse jo ofte fortæres uskræl- 
lede især af Børn, vil en og anden Tusindben 
jevnlig kunne gaa med uden at blive bemærket, 
da de er ganske smaa og meget forskjellige fra 
de Arter, som vi oftest træffe og bedst kjende 
af Tusindben (nemlig Scolopendrene). 
Der kan saaledes neppe være Tvivl under- 
kastet, at Mennesket faar sin Spolorm paa den 
Maade, at Æegene med Gjødselen bringes ud 
paa Markerne, hvor de fortæres af Tusindbenene, 
i hvis Tarmkanel Æpggeskallene opløses, og Em- 
bryo bliver spiredygtigt. * Tusindbenene skjule. 
sig 1 Sprækker eller Huller i nedfalden Frugt 
eller Rodfrugter, og fra disse komme Dyrene, 
naar Frugterne fortæres raa, af Vanvare over 
i Menneskets Tarm, hvor Ungen sluttelig ud- 
vikler sig til den forplantningsdygtige Spolorm. 
Tusindbenene selv, der ere ganske spinkle og 
svagt byggede, dø selvfølgelig øieblikkelig, efter 
paa denne Maade at være blevne slugte. 
Begge de nævnte Arter Tusindben fore- 
komme her i Landet, og selv om dette ikke 
havde været Tilfældet, ville vistnok andre nær- 
staaende Arter vise sig at have de samme 
Fgenskaber. Høsten er netop inde, og jeg har 
derfor anseet det for hensigtsmæssigt allerede 
nu at berøre denne Sag, og opfordre til Aet- 
paagivenhed, naar Rodfrugter eller mnedfalden 
Frugt fortæres uskrællet. Da det Gjødnings- 
emne, hvori Spolormens Æg især findes, anven- 
des mindre i Haverne, end paa Marken, tør det 
hos os nærmest være i Turnips eller maaske 
Gulrødder, der jo jevnlig ofte fortæres raa, at 
de Tusindben, der ere befængte med Spolormæg, 
indkvartere sig, og derpaa forsyne Mennesket 
med denne vistnok mindre skadelige, men desto 
mere modbydelige Gjæst. 
Zoologisk Musæum 19de Septbr. 86. 
OC. 
(Morgenbladet) 
