Mindre Meddelelser. 
Meteor. Den 16de Oktober, Kl. 5” 48” 
om Åftenen, iagttoges i Trondhjem et særdeles 
smukt Meteor. Det blussede op og kom til- 
syne ret i S for Zenith, men i betydelig At- 
stand herfra. Da Horizonten i S er lukket af 
den høie Aas Byaasen, kunde derfor alene en 
kortere Del af Metcorets Bane betragtes. Denne 
Del var desto mere udpræget; da den hvidglø- 
dende Kugle for længst var dukket ned bag 
Aasen, stod Banen igjen, iført Regnbuens Far- 
ver, i omkring 8 Secunder, før den var ganske 
udvisket. Det blev saaledes god Tid til at be- 
stemme Banens Beliggenhed saa nogenlunde. Me- 
dens dens Begyndelsespunkt laa, som sagt, lige 
i S for Zenith, skar den Horizonten ganske 
lidt i W for S-punktet. Banen havde altsaa 
en svag Heldning mod E, omtrent 85". Samme 
Aften saaes, efter Meddelelse fra Molde, ogsaa 
der ,en Tldkugle*. Klokkeslet er ikke opgivet. 
Dette Meteor skal have gaaet i Retningen SE 
og frembragt en lysning, der varede 9—5 Mi- 
muter, en Tid, der imidlertid synes overdrevent 
lang. 
Den 27de Oktober saaes i Trondhjem atter 
et Meteor med smukt hvidligt, straalende Lys. 
Kl. var da henimod 8 Aften. Nedskriveren 
heraf havde ikke Anledning til at iagttage det. 
Banen skal have gaaet fra SW til NE, hvor 
Meteoret syntes at falde ned 1 selve Fjorden. 
Haå-H. 
Et Par Bemærkninger om Meduserne. Det 
er vel saa, at de pelagiske Dyrs Fordeling og 
Udbredelse fornemmelig er betinget af Strømnin- 
gerne. Men dermed er dog ikke sagt, at de altid 
svømmer med Strømmen. Nogles Svømmeevne 
er imidlertid ikke større, end at de, selv om de 
svømmer mod Strømmen, dog føres i Strømmens 
Retning. — Følgende Iagttagelse synes at vise, 
at nogle i alle Fald som Regel svømmer mod 
Vinden. Ved Jyllands Vestkyst lever der store 
Skarer af Vandmænd; især forekommer Cyanea 
capilluta (rød Manæt) overmaade talrig, hvor- 
imod Aurelia aurita (hvid Manæt) er mindre hyp- 
pig. De er udvoksne i Slutningen af August 
og Begyndelsen af September. Under vestlige 
Vinde er deres Antal ved Kysten ikke videre 
stort. Men har der blæst østlig Vind i et Par 
Dage, er Havet langs Stranden aldeles fuld af 
dem: det er kun sjelden, at en Bølgekam top- 
per sig i Nærheden af Land, uden at to, tre 
Stykker af disse rødbrune Krabater sees gjennem 
det klare Vand. Hvad er nu Grunden til denne 
Forskjel i deres Talrighed under de modsatte 
Vindretninger? Jeg mener, at Aarsagen er den, 
at de svømmer mod Vinden som Regel, og at 
de gjør dette, fordi det er dem mest tjenligt og 
behageligt at vende Klokkens hvælvede Side 
171 
mod Vinden og Søerne. Man kan tænke sig 
flere Grunde hertil. Vender de Klokkens hule 
Side mod Vinden, er de lettere udsat for at 
kæntres, naar en Kant af Klokken kommer 
over Vandet, end naar Klokkens hvælvede Side 
vender mod den. Om Skivegopler med saa 
lange Fangtraade som OC. capillata kan kæntres 
af Søerne, og om de, hvis dette sker, atter kan 
komme paa ret Kjøl igjen, ved jeg ikke, men 
anser det for mindre sandsynligt. Om Velella 
ved vi, at den under saadanne Qmstændigheder 
kan kæntres, og den dør da. Om ovenstaaende 
Forklaring af Aarsagen til deres ulige Talrighed 
under de 2 modsatte Vindretninger er rigtig 
eller ei, kan der maaske være delte Meninger 
om. Men at der er Forskjel i deres Talrighed 
er sikkert. 
Jeg kunde ikke undgaa at lægge Mærke 
dertil. I Aaringer havde jeg for Skik daglig 
at tage mig en Svømmetur, og selv om disse 
smukke Dyrs Liv og Forholde ikke havde interes- 
seret mig, skulde deres Fangtraades Brænden 
nok have hendraget min Opmærksomhed paa 
dem. Jeg kom da snart underveir med, at 
under vestlige Vinde var deres Antal ikke saa 
stort, at de i synderlig Grad forhindrer eller 
besværer en Svømmetur. Men ganske anderledes 
efter østlig Vind 1 et Par Dage, og man skal 
1 saa Fald nok vogte sig for at gaa i Havet, 
naar man en Gang har prøvet, hvad det vil 
sige at være indenfor deres Fangtraades Række- 
vidde. En god Svømmer kan let undgaa at 
komme i Berøring med selve Klokken, men de 
8—10 Fod lange Fangtraade er det ikke saa 
let at vogte sig for. Jeg er en Gang bleven 
trakteret af disse Fyre: jeg havde en Fornem- 
melse, som var jeg bleven gneden med Brænde- 
næsler.  Svien blev værre, efterat jeg havde 
faaet Klæderne paa, og forhindrede den første 
Nats Søvn og gik ikke bort før defi tredie Dag. 
Ikke en Plet paa Kroppen var fri for den 
brændende Fornemmelse: i Haaret, i Øimene, 
1 Næseborene, ja i Ørene — over alt prikkede 
og stak det. Fornemmelsen var saa ubehagelig 
og smertefuld, at et almindeligt Ildebefindende 
medfulgte. Vel neppe enhver er saa følsom og 
modtagelig for denne Gift, som jeg var, ligesom 
jo ei heller Bistik er lige slem for alle. Ft 
andet Eksempel paa denne Manæts store Brænde- 
evne har Fiskerne fortalt mig. Især i Septem- 
ber (den Tid altsaa da CC. capillata er udvokset) 
sker Sildefangsten ved Jyllands Vestkyst, og 
Sildegarnene bliver da tidt fyldte med dens 
Fangtraade. Efter Sildefiskets Ophør er det 
ikke altid, at Fiskerne faa Tid til straks at 
gjøre Garnene istand, og disse hænges da 
efter at være tørrede hen til bedre Leilighed. 
Naar saa Garnene i Vinterens Løb tages frem 
for at blive bødte, kan endnu, Maaneder etter, 
Giften i Form af et fint Støv være saa stærk 
