og virksom, at ,vi — som Fiskeren sagde — 
sidder med rindende Øine og i en stadig Nysen, 
Garnene var overstrøede med stødt 
A. Østerbol. 
som om 
Peber*. 
Et morkeligt Tilfæelde af Samliv. Prof. 
H. H. Giglioli i Firenze meddelte nylig i 
y Nature* følgende: ,Den 2 Marts d. Å. fan- 
gede nogle italienske Fiskere i det toskanske 
Hav, omtr. 20 km. fra Kysten, et Individ af 
den røde Mulle (Mullus barbatus), som var tæt 
indesluttet i en stor Ildvalse (Lyrosoma atlan- 
tieum). Fiskens Hoved naaede helt ind til 
Bunden af Cylinderen, som passede nok saa nøl- 
agtig. Ildvalsen maalte 112 mm. i Længde og 
32 mm. i Tvermaal; Mullen var 152 mm. lang, 
saa at kun 40 mm. af Halen stak frem af Ild- 
pølse». Fisken fangedes levende, men hvor- 
ledes den kunde leve under saadanne Omstæn- 
digheder, og hvorledes den havde faaet denne 
stramme Trøie paa er høist uforstaalig. Selv 
forudsat en vis Bøielighed af den stramt slut- 
tende Oylinder, i hvilken Hovedet, Kroppen og 
Finnerne var indesluttede, saa kunde Fiskens 
Bevægelser dog kun have været meget ind- 
skrænkede. Et meget ufuldkomment Aande- 
dræt og maaske ogsaa Ernæring er muligvis 
foregaaet gjennem Enkeltdyrenes Indførselsaabnin- 
ger. Man ved nok, at yngre Fisk, især Makrel- 
fisk, ofte søger Skjul under Skivegopler og Bide- 
vindseilerne (Physalia), og et Samliv mellem 
visse Fisk og Søpølser, Søanemoner og andre 
Dyr kjendes ogsaa; men det er første Gang, at 
et saa mærkeligt Eksempel paa Fangenskab (eller 
Samliv) er bleyen bekjendt. Eksemplaret er 
opbevaret i Spiritus i Firenzes zoologiske Mu- 
seum.* — Den røde Mulle er almindelig i Middel- 
havet og det sorte Hav. Som en nordlig Afart 
af denne betragtes den i vore Vande sjeldnere 
gulstribede Mulle (Mullus surmuletus). Derimod 
hører Ildvalserne til de Dyr, der skyr vort 
skolde* Nord og er hidtil kun paatrufne 1 de 
varmere Have. Deres Navn skyldes det pragt- 
fulde Lys, som de frembringer. A. Ø 
En my Zinkforekomst i Søvde. I forrige 
Aargang Pag. 177 omtalte Dr. Reusch den 
Grubedrift, der var sat 1 Gang paa en Fore- 
komst af Zinkerts i Søvde ved Stavanger. Se- 
nere har man fundet adskillige nye Ertspartier 
ved en Sæter kaldet Breidkvam 1 sydost for 
den ældre Forekomst. Etsteds, hvor man ved 
et lidet Skjærpningsarbeide har udvundet omtrent 
9 Ton smuk Enrts, angives Gangen at være 2 m. 
bred. Herved er dog at mærke, at den ikke 
bestaar af Zinkerts helt igjennem. Geschwor- 
ner Mortensen, som har gode Forhaabninger om, 
at her maa kunne grundlægges et lønnende Berg- 
værksforetagende, tilraader en Prøvedrift. Fore- 
komsten eies for Tiden af Hr. K. Enoksen i 
Stavanger. 
Leukomainer. I en foregaaende Artikel i 
dette Blad (Pag. 4 iaar) er de Alkaloider, Pto- 
mainer, omtalte, som findes i døde Legemer. 
For nylig har Gautier paavist en Klasse Ålka- 
loider af animalsk Oprindelse, som han kalder 
Leukomainer, basiske Substanser, som ligner 
Ptomainer overordentlig meget, og som under 
normale Forhold fmdes i det levende Legeme 
og dannes ved Spaltning af Æpgoehvidestofferne 
(deraf Navnet; levkoma er græsk og betyder 
Æggehvide). De er kun tilstede 1 yderst ringe 
Mængde, da de stadig enten dekomponeres af 
Blodets Surstof eller fjernes med Legemets an- 
dre Udtømmelser. Hvis denne Fjernelse ophører, 
kan det, efter Gautiers Mening, give Anledning 
til Sygdom, da de er giftige. Han fremstillede 
disse nye Stoffer af amerikansk Kjødextrakt; de 
frembringer ligesom Ptomainerne Brækning, Diar- 
rhoe ete. men virker svagere. Foruden disse 
basiske Substanser har han eftervist, at der 
findes mange andre giftige men ikke basiske 
Stoffer i Legemet og dets Udsondringsprodukter; 
Studiet af disse, mener han, vilde være noget 
af det mest frugtbringende Arbeide for Medi- 
einen. 
Jordoljens  Oprindelse.  Vagtet Jordoljen 
(Petroleum) som bekjendt allerede fra Oldtiden af 
har fundet forskjellige Anvendelser, saa kunde 
den dog først 1 større Udstrækning benyttes som 
Belysningsmiddel, da de store Oljekiider i Penn- - 
sylvanien blev opdagede. Siden den Tid har 
man opdaget talrige nye Findesteder foruden de 
allerede kjendte, og især synes Kaukasusforekom- 
sterne at skulle blive farlige Konkurrenter for 
de amerikanske. Desuden findes i Europa Petro- 
leum i Galizien, Ungarn, Siebenbiirgen, Kroatien, 
Rumænien, England, Frankrige, Italien, Spanien, 
Grækenland, Elsass, Bayern, Hannover. Over- 
alt har man nøle undersøgt de oljeførende Berg- 
arter, og det ligger nær at bringe Jordoljens 
Forekomst i Forbindelse med de store Kulleier, 
saaledes at den paa en Maade skulde være et 
af de mange Destillationsprodukter, som Naturen 
selv har fremstillet af de uhyre Rester af Urti- 
dens Vegetation, og som hvis Endeprodukt As- 
falt maatte ansees at være. Men denne For- 
klaring kan ikke tilfredsstille der, hvor Oljefore- 
komsterne ikke viser den mindste Sammenhæng 
med Kulformationen eller med andre Kul eller 
Dyre- og Plantelevninger førende Bergarter. Af 
denne Grund har den russiske Forsker Mende- 
lejew opstillet en ny Theori, som forkaster 
Jordoljens organiske OQprindelse. Han mener, 
at Jordens Indre hovedsagelig bestaar af Metal- 
ler, noget hvorfor Jordens høie specifike Vægt (5) 
ogsaa taler, og at Hovedmassen er dannet af 
s 
