tilstedeværende Personer bringer altfor ofte sig 
selv i Livsfare ved sine tankeløse Redningsforsøg. 
Det første, en Person, hvis Klæder er an- 
tændte, maa gjøre, er at kaste sig fladt ned, 
hvorved Ilden paa langt nær faar den Magt, som 
naar man holder sig opreist, og forsøge at kvæle 
Ilden med Hænderne eller ved at rulle sig frem 
og tilbage; bedst er det, om man har Tæpper 
ved Haanden, som man kan faa over sig, hvor- 
ved Flammen vil kvæles. Hvis den antændte 
Person selv taber Besindelsen, maa man, om det 
er fornødent med Magt, kaste ham ned og ved 
Hjælp af tykke Klæder (en Frakke f. Eks.) 
eller Tæpper kvæle Ilden. En Indsender 1 
. Times* foreslaar, at man paa Skolerne bør op- 
slaa Plakater omhandlende denne Sag, ja endog, 
at man ved Hjælp af paaklædte Dukker skal 
gjøre det indlysende for Børnene, hvorledes en 
opreist Dukke snart vil være fuldstændig om- 
spændt af Flammerne, medens en liggende kun 
bliver antændt i langt ringere Grad. — Oven- 
staaende kan det være ganske godt at minde 
om nu, da Vinteren med dens stadige Brug af 
Ild staar for Døren. 
Kul i Kina. Richthofen, der har under- 
søgt 14 af Kinas 19 Provinser, meddeler om de 
der forekommende Kulleier følgende: Der er 
ikke mnogen Provins, uden at den indeholder 
mere eller mindre Kul, men de største Kulleier 
forekommer 1 den sydlige Halvdel af Chan-Si, 
1 det sydlige af Hunan og det vestlige af Uhan- 
Ting. I Chan-Si har Forekomsterne en Udstræk- 
ning af 22000 km.* og indeholder 730 Milliarder 
Ton! Antager man, at der i hele Verden aar- 
lig bruges 300 Millioner Ton, saa skulde denne 
Forekomst alene kunne vare 2433 Aar! Det 
er Anthracit af bedste Sort. I den samme 
Provins findes en anden Forekomst næsten lige- 
saa udstrakt, men Kullene er af ringere Kvali- 
tet. Driften er meget let, og ved selve Gru- 
berne betales Kul med ca. 3 Kr. pr. Ton. 
Naar alle disse Miner engang bliver bearbeidede, 
hvad der vistnok vil ske, og der oprettes Fa- 
briker, vil disse kunne arbeide til en Pris, der 
aldeles vil ødelægge den europæiske Konkurranee, 
og da vil Europæerne blive nødte til at betale 
sin The og Silke med klingende Mynt isteden- 
for som nu”med Varer. 
ved Lufttrækket bringer Flammerne Næring, og 
Hvorfor Prærterne er uden Træer. Der 
er allerede opstillet talrige Theorier for at for- 
klare, hvorfor de store nordamerikanske Prærier, 
Bøflernes Græsgange, er uden Træer, og man 
har især tilskrevet det klimatiske Aarsager. 
Meehan er den sidste, som har givet en For- 
klaring; han mener, at det ene og alene har sin 
Grund i Menneskets Inderiben. Belærte af Er- 
faring pleiede Indianerne hvert Aar at stikke 
189 
Ild paa det store Græs paa Prærierne, hvilket 
havde den. Virkning, at Væksten blev yppigere 
og derved Bøflerne blev tiltrukket i uhyre Mæng- 
der, og disse er jo Indianernes hovedsageligste 
Existensmiddel. Men nu er det bestemt afgjort, 
at ingen anden Plante end Præriegræsset j kan 
trives paa en Mark Aaret efter, at en Brand 
har raset paa den, saaledes at disse aarlige 
Brande stedse mere og mere har udvidet Præri- 
ernes Omraade. Paa flere Steder, hvor Prærie- 
brandene er ophørte, er der begyndt at komme 
Træer. 
Litteratur. 
Axel Johannessen: To nye Tilfælde af 
Drøvtygning hos Mennesket. Sep.-Aftryk af 
Norsk Magazin. f. Læger. llte Hefte 1886. 
I TilsJutning til sim Afhandling ifjor om dette 
Emne, der er refereret 1 , Naturen* 1885 Pag. 112, med- 
deler Dr. nye Tilfælde af denne 
forunderlige Sygdom, som i høi Grad gjør Krav 
paa Interesse. 
ualmindelig høi og kraftig bygget Gaardbruger, som 
Johannesen nu 2 
Det ene angaar en 25-aarig, ugift 
i Komfirmationsalderen pludselig blev angrebet af 
en Hjernelidelse, der begyndte med Dobbeltsyn og 
forløb under Symptomer af Hovedpine, Øresus og 
Smerter under Brystet. Efter at være bleven hel- 
bredet, skjelede han paa høire Øie, begyndte at høre 
daarlig og mistede Lugten i venstre Næsehalvdel. 
Samtidig mærkede han, at den nedsvælgede Mad 
atter kom op i Munden, hvor den underkastedes en 
ny Tygning, som var forbunden med stort Velbehag, 
og atter nedsvælgedes. Drøvtygningen begynder 
nogle Minutter til + Time efter Maaltidet og varer 
1—2 Timer, den forøges ved megen Drikken til Ma- 
den. Det andet Tilfælde er en 28aarig dansk Læge, 
som har korresponderet med Forf. om sin Tilstand: 
Denne Patient, der ogsaa er særdeles kraftig 
bygget Mand, begyndte af ruminere i 20 Aars Alde- 
ren efter et af Febersymptomer ledsaget Udbrud af 
Visdomstænder. Drøvtygningen begynder lige efter 
Maaltidet og varer i ? Timer. Forf. henleder Op- 
mærksomheden paa, at i begge disse Tilfælde kan 
det antages, at Affektionen er begyndt efter en for- 
udgaaende Indvirkning paa OCentralnervesystemet, i 
det første Tilfælde Hjernelidelsen, i det andet Tand- 
udbruddet. Dette vilde pege hen mod den moderne 
Anskuelse af Drøvtygningens Væsen, hvorefter dette 
henlægges til en særegen Anordning af OCentra 1 
Hjerne og Rygmarv for Respirationsorganer, Mave 
og Bugmuskler — saaledes som han nærmere har 
paavist det i sin ovennævnte første Afhandling over 
Emnet. 
Maqnetiske Kure i Kristiama 1817—1821, 
af Axel Johannessen. (Kra. Vidensk. Forh. 
1886. Nr. 16.) 
Under sine Studier i Rigsarkivet har Forf. 
stødt paa en Del Optegnelser om Hypnotisme og 
en 
