3 
met i en saa ung Alder uden ved Anvendelse 
Dog 
maa man ikke tro, at Mathematiken derfor havde 
Vistnok kunde han 
være tvær og taus, naar et Problem plagede 
Men desto 
Han var 
af en overordentlig Flid og Udholdenhed. 
slugt alle hans Interesser. 
ham, og han grublede Dag og Nat. 
muntrere var han, naar det var løst. 
bekjendt for sin usædvanlige Livlighed og sit 
Lune, og han var en munter Selskabsbroder. 
Men paa den anden Side havde han ogsaa sine 
mørke Timer; han var 1 Virkeligheden af en 
alvorlig Grundstemning og havde megen Hang 
til Melankoli. 
miliens ulykkelige Forhold og ved Siden deraf 
Det 
sidste maatte hvile end mere trykkende paa 
Hertil bidrog vistnok meget Fa- 
hans egen daarlige økonomiske Stilling. 
ham, efterat han i 1824 var bleven forlo- 
vet. Sim Tungsindighed søgte han forøvrigt 
gjerne at skjule ved en paatagen overstadig Ly- 
stighed, og mange af dem, som kun kom 1 flyg- 
tig Berøring med ham, kjendte.ham blot fra 
den Side. 
I 1825 tilstodes der Abel og endel andre 
yngre Videnskabsmænd, af hvilke vi kan næv- 
Keilhau Chr. 
Boeck, et Rejsestipendium til et toaarigt Op- 
hold i Udlandet. Rejsens Maal var for Abels 
Vedkommende Gøttingen, hvor den store Mathe- 
matiker Gauss virkede, og derefter Paris. Rej- 
sen tiltraadtes om Høsten 1825 og gik først 
til Kjøbenhavn, hvorfra den, efter et kort Op- 
hold, fortsattes til Hamburg. Herfra skulde 
Abel have rejst til Gøttingen; men Planen for- 
ne Geologen og Medicineren 
 andredes, og han fulgte de andre til Berlin. 
Dette var af adskillig Betydning. Han stif- 
tede her Bekjendtskab med Geheimeraad Orelle, 
en Mand, som 1 høj Grad interesserede. sig for 
Mathematikens Udvikling i Tyskland, og som 
længe havde tænkt paa at udgive et mathema- 
tisk Tidsskrift. 
kunde yde saa mange vigtige Bidrag til et saa- 
Sammentræffet med Abel, der 
dant, kom ham derfor meget belejligt; Tidsskrif- 
tets Udgivelse blev besluttet, og Abel gav sig 
straks ifærd med at udarbejde endel Afhandlin- 
ger. 
som fra sin Oprettelse og indtil de seneste Aar 
har indtaget den første Plads i den mathemati- 
ske Tidsskriftsliteratur.  Flerheden af Abels Ar- 
bejder blev trykt i den. 
Under dette Ophold i Berlin blev Lektora- 
Saaledes grundlagdes ,Crelles Journal*, 
- Overlærer 
- berlinske Mathematikere. 
tet i Mathematik ved vort Universitet ledig. 
Man havde allerede dengang sin Opmærksom- 
hed stærkt henvendt paa Abel, tiltrods for hans 
unge Alder; men Posten blev dog besat med 
Holmboe. Dette formørkede i høj 
Grad Abels Fremtid. 
Indblik i hans Karakter, naar man ser, paa 
hvilken Maade han tog det. 
han fik Efterretningen, skrev han et hjerteligt 
Men man faar et smukt 
Samme Dag som 
Gratulationsbrev til Holmboe, og han vedblev 
indtil sin Død at staa i det varmeste Venskabs- 
forhold til denne Mand. 
ledes blev berøvet Udsigten til at faa virke i 
Men dette, at han saa- 
sit eget Land, udøvede dog stor Indflydelse paa 
ham. Med sit varme Gemyt havde han vanske- 
ligt for at gjøre sig fortrolig med Tanken om 
at forlade sit Land og for bestandig bo blandt 
fremmede. Paa den anden Side hvilede Hen- 
synet til hans Kjæreste trykkende paa ham. 
Hans mørke Timer, som nu stadig blev hypp:i- 
gere, sammen med det overanstrængende Ar- 
bejde, begyndte tidlig at undergrave hans Hel- 
bred. ; 
Forøvrigt hører Opholdet i Berlin til de 
lysere Punkter i hans Liv. Han erhvervede 
sig der i Crelle en af sine mest trofaste Ven- 
ner, med hvem han siden stadig stod i Forbin- 
delse. 
Hus og blev der tillige bekjendt med de yngre 
Dertil kom, at han 
under denne første Del af sin Rejse havde det 
Det 
maatte 
Han nød en behagelig Omgang i hans 
forholdsvis godt i økonomisk Henseende. 
var endnu ikke kommet dertil, at han 
laane sig frem, noget som var ham, med hans 
fintfølende Karakter, i høj Grad pinligt. 
Abel forlod Berlin i Januar 1826 og drog 
til Freiberg, hvor han sandsynligvis har udar- 
bejdet en 
Afhandlinger. 
af de vigtigste af sine tidligere 
Herfra var det atter hans Hen- 
sigt at rejse til Göttingen; men det blev heller 
Paa Grund af hans 
Hang til Tungsindighed vilde hans Kammerater 
ikke denne Gang noget af. 
nødig lade ham være alene, og Resultatet blev, 
at han fulgte med dem til Wien. Her 
Berlin var han heldig, saa han kom i Forbin- 
som 1 
delse med flere af de dygtigste Mathematikere. 
Efter et kortere Ophold tog Følget saa den 
Beslutning at gjøre en Ferietur til Italien. 
Vi skal nu, saavidt det kan lade sig gjøre, 
søge at forklare, hvilke Problemer det var, Å bel 
