Hvad der ved første Øjekast straks er paa- 
faldende ved denne Ørn er det kolossale, rent 
'orangegule Næb, de hvide Arme, ,Bukser*, og 
den kileformede Hale. Den øvrige Fjærklædning 
er mørk graabrun, lysere og renere graa paa 
Hovedets Qverside og Nakken, hvor de lange, 
smale, tilspidsede Fjær danner Længdestriber. 
Panden er hos de gamle hvid. Fødderne gule. 
En yngre Han (L. S. No. 2043, Petropaulski 
21/; 893) havde en Længde af 954 mm. og 
maalte 2.250 m. mellem Vingespidserne; dens 
Vægt var næsten 6 kgr. Hunnen hos Rov- 
fuglene er, som bekjendt, større end Hannen. 
En gammel Hun med stor Rugeplet (No. 2062, 
|; 83) havde en Længde af 1.042 m. og en 
Vingefavn paa 2.360 m. Desværre havde jeg 
ikke Vægt ved Haanden, da jeg præparerede 
den. Det er af dette prægtige Stykke, jeg 
vedføjet giver en Tegning, for at bibringe Læ- 
seren en Forestilling om dens ejendommelige 
og statelige Udseende. 
Som Kamtschatka vel er et af de lakse- 
rigeste Lande, saa er det naturligt, at disse 
Det vil derfor 
ikke overraske, at Resultatet af fjorten Dages 
Ophold kunde blive fire voksne og to Æg med 
Fostere i. 
Ørne her er overmaade talrige. 
Kamtschatka er fremfor alle Lande 
et Havørnenes Hjem, for det synes, som om 
det beboes af ikke mindre end fire forskjellige 
Arter: 1) Den her omhandlede Thalassaetus 
- pelagicus, 2) den almindelige europæisk-asiatiske 
Havørn (Haliaeetus albicilla), 3) den ameri- 
kanske, hvidhovede Havørn (H. leucocephalus), 
som "ogsaa hækker her paa Berings-øen, og 4) 
den af mig som ny benævnte H. hypoleucus, 
der i Ungdragten adskiller sig fra de foregaa- 
ende ved sin meget lysere Farve, og som vok- 
sen. skal have hele Undersiden ganske hvid. 
Ridgway skriver til mig, at den i sine Propor- 
tioner stemmer mere med albicilla end med leu- 
cocephalus. 
at dens egentlige Hjem nok er Øen Karaginskij 
ved Nordøstkysten af Kamtschatka, og at den 
Det Eksemplar, 
som jeg har her fra Berings-øen, synes kun til- 
Dr. Dybowski underretter mig om, 
ogsaa er seet paa Fastlandet. 
fældigvis at være kommet saa langt mod Syd. 
Et andet Fksemplar — som det antages, af 
samme Art — her fra Øen, blev af Hr. Greb- 
nitski skjænket til Prof. Nordenskiöld under 
dennes Ophold her i 1879. 
Man sammenligne 
hermed, at Europa og hele det nordamerikanske 
Fastland er beboet af kun en Art hver. 
Hver af de to Søndage under dette Op- 
hold benyttedes til en længere Udflugt. 
Den første af disse gav kun et ringe Ud- 
bytte, nogle Lærker, et Par almindelige Ænder 
og nogle faa Hanner af Lirypen (Lagopus al- 
bus), som havde anlagt Vaardragten paa Hoved 
og Hals, men var forsaavidt interessant, som 
Med 12 raske 
Hunde naaede vi snart vort dJagtterræn, de 
lave kratbevoksede Bredder af et større Vand 
Nord for Petropaulski. 
islagt, 
løsnet, 
Strandens OQmrids. 
den foretoges i Hundeslæde. 
Naturligvis var Vandet 
men nærmest Kanterne var dog dJsen 
aaben Raak betegnede derfor 
Men det betød dog lidet, 
for om en og anden Hund faldt i, saa bar dog 
og en 
den lange Slæde, saa vi kun en Gang fik et 
let Bad. 
ken kom deraf, at de smaa Rypeflokke var 
At vi saa ofte maatte krydse Raa- 
yderst sky og fløj fra den ene Bred af Vandet 
over til den anden. At nærme sig dem tilfods 
var i den dybe Sne ikke til at tænke paa, og 
naar Hundene fik Tæften af Ryperne, var de 
ikke til at styre. 
yderst ophidsende Jagt, formelig en Parforce- 
Det var en ejendommelig og 
jagt paa Ryper, hvor Opmærksomheden maatte 
spændes til det yderste paa Vildtet, Hundene 
Fire Ryper blev skudte 
fra Slæden, et magert, men efter Omstændighe- 
og den skrøbelige Is. 
derne tilfredsstillende Resultat, der dog ikke ligner 
mine Rypejagter paa Berings-øcn i den forløbne 
Vinter. 
Den otte Dage senere i Selskab med to 
Finlændere, første Styrmand Mr. Green og før- 
Maskinist Mr. 
»Aleksander*, foretagne Udflugt afgav mere for 
ste Hansson fra Dampskibet 
mine Samlinger. I en hændig Jolle sejlede vi 
Lørdag Aften fra Petropaulski og efter en be- 
hagelig Fart over den vakre Avatschabugt, 
som oplivedes af vore nordiske Sange, landede 
vi i Landsbyen Avatscha, ved Mundingen af 
Elven af samme Navn. ÅAvatscha var i Kamt- 
schatkas gode gamle Dage, før Russernes Mis- 
regjering ganske havde ødelagt det, et forholds- 
Sted. 
Rede man kan se, forfaldent, forladt, forsvin- 
vis blomstrende Nu er det den usleste 
