Tværbaand foran Spejlet, og paa hver Skulder 
sidder en liden langagtig fløjelssort Flæk. 
Dette er Hannens Vaardragt. Hunnen er 
mere uanselig og ligner Hunnen af Spidsanden 
(Dafila acuta), men har sortgrønt, ikke graat 
Vingespejl. 
Sigdvingeanden eller Pragtanden er, som 
sagt, væsentlig en østasiatisk Form; men som 
mange saadanne, kommer stundom en og anden 
forvildet Fugl til Europa, og denne Art er saa- 
ledes en Gang blevet nedlagt i det nordlige 
Sverige ved Skellefte, hvorfor den paa en vis 
Maade henregnes blandt Skandinaviens Fugle. 
Jeg havde saaledes al Grund til at være 
tilfreds med denne Tur, som imidlertid kunde 
have faaet en mindre behagelig Ende. Foran 
Mundingen har Avatscha aflejret en Langgrund, 
som strækker sig flere (engl.) Mii ud fra Ky- 
sten. Da vi nu skulde hjemover, var det netop 
Ebbe, saa vi havde at vasse helt ud til Enden 
Dette 
var nu ikke det værste, men foran os havde vi 
af Barren og trække Baaden mellem os. 
de skum-hvide, buede Linjer af Bølgerne, som 
grundbrød mod Barrens Kant. Ustanseligt rul- 
lede den ene toppede Bølge efter den anden 
ind for med et langt Drøn at opløses i Skum; 
intetsteds, saalangt Blikket rakte, var der en 
Men 
øgede, Vandet faldt fremdeles, og vi var derfor 
Afbrydelse i den farlige Linje. Brisen 
nødte til at vove Forsøget med Fare for i al 
Fald at blive gjennemblødte. Takket vor kyn- 
dige Styrmands Dygtighed og Forsigtighed slap 
vi dog tørre igjennem. Æventyret var tamt, 
men som Læseren allerede vil have bemærket, 
min Rejse udmærker sig til Dato ikke ved no- 
gen særlig Anledning til ,haarstråubende* Skil- 
dringer, og jeg maa tilstaa, at jeg foretrækker 
ikke 
og: resultatløs Ende, for den Fornøjelse senere 
at udsætte min Virksomhed for en brat 
at kunne servere den Slags Pikanterier. 
Før jeg slutter dette Kapitel, skal jeg til- 
føje en ganske kort Notis om Kamtschatka's 
Vulkaner. 
at de, da jeg opholdt mig der forrige Aar, var 
i Hvile. I Vinter har imidlertid Vulkanen 
Klutschevskij, omtrent 16000 Fod høj, begyndt 
Dr. Dybowski gav en 
I mit forrige Brev bemærkede jeg, 
igjen at røre paa sig. 
levende Skildring af det herlige Syn, naar om 
10 
Kvælden den glødende Lavamasse paa Toppen 
forvandlede Kolossen til en vældig Fakkel. Og- 
| sag jeg fik et direkte Vidnesbyrd om de vul- 
kanske Kræfters Virksomhed her for Tiden, for 
da vi ombord paa Dampskibet ,Aleksander* d. 
13de Mai *) Kl. 3'/ E. M. just havde passe- 
ret Syd af Kap Tschipunskij, overfaldt os med 
en frisk SSW en stærk Askeregn, som varede 
omtrent i fem Minutter, og under hvilken vi 
Fartøjet 
blev belagt med et graat Overtræk, og jeg. 
sejlede som 1 en tyk brunlig Taage. 
havde god Anledning at samle ind en Portion 
af ,Asken*, som under Mikroskopet viser sig 
at bestaa af smaa uregelmæssigtkantede, glas- 
klare Korn uden Spor af Naale. I Petropaul- 
ski kunde jeg ikke faa Oplysning om noget 
samtidigt Udbrud 1 det sydlige. Maaske skri- 
ver Askeregnen sig derfor fra Kurilerne. 
Berings-Øen, Kamtschatka, 24 Juni 1883. 
Begrebet om ,Art.* 
Indledende Foredrag til en Diskussion. 
Af T. Ch. Thomassen. 
Til det Emne, 
knytter der sig en høj Grad af Interesse. 
som her skal behandles, 
Det 
er nemlig et Emne, som gjennem lange Tider 
har været Gjenstand for heftige Kampe i Vi- 
denskaben, som er af største Vigtighed for denne, 
og som i den seneste Tid endnu engang har 
faaet Nyhedens Interesse, endnu engang er ble- 
vet et brændende Spørgsmaal. 
Det er et Emne, som har en stor Række- 
vidde; thi af den Maade paa hvilken man be- 
svarer Spørgsmaalet om Artens Begreb og Væ- 
sen, afhænger for en stor Del den Maade, paa 
hvilken man betragter flere Hovedspørgsmaal 
saavel inden Botanik som inden Zoologi. 
Som Følge heraf er da ogsaa de Forsøg, 
som har været gjorte paa at udvikle Artsbegre- 
bet, særdeles mange, og der har dannet sig en 
hel Litteratur om den naturhistoriske Art. 
*) For de meteorologiske Tagttagelsers Skyld har 
jeg bibeholdt amerikansk Tid. Ffter Tidsreg- 
ningen paa den østlige Halvkugle var det alt- 
saa den 14de. 
