Jeg har troet bedst at indlede Diskussio- 
nen ved at give en kort historisk Fremstilling 
af Artsbegrebet og Kampen om samme. 
Ved den uhyre Mængde Gjenstande, som 
frembyder sig for Naturhistorikeren, maatte det 
snart fremstille sig som ønskeligt, ja som alde- 
les nødvendigt, at indordne alle disse Gjenstande 
paa en overskuelig Maade, at faa et System. 
Som bekjendt deler 
kunstige og naturlige. 
man Systemerne 1 
For 
Systemer er Årten, som den de højere Indde- 
begge Slags 
linger sammensættende Enhed, af overordentlig 
Om end derfor de to Slags Syste- 
mer er dannede efter vidt forskjellige Principer 
Betydning. 
og paa ganske forskjellig Maade*), finder vi 
dog, at Artsbegrebet i begge altid har været 
Gjenstand for særegen Opmærksomhed. 
Naar vi nu skal betragte Artsbegrebets 
Historie, da maa vi tage vort Udgangspunkt fra 
Linné. Rigtignok havde der længe før Linné 
været Systematikere **), og allerede 1690 havde 
Professor Backmann i Leipzig (almindelig kaldet 
Rivinus) foreslaaet den, først af Linné bekjæm- 
pede, men senere optagne, simple, saakaldte bi- 
nære Bevnævnelsesmaade, uden hvilken ingen 
Reform kunde være mulig. Men ingen af Lin- 
nés Forgjængere var i Besiddelse af de Fgen- 
skaber, som gjorde Linné til den store Refor- 
mator. Linné besad et overordentligt Formta- 
lent, et overlegent Skarpsind, og han var en 
praktisk Mand. Han indførte et kunstigt Sy- 
stem, ved Hjælp af hvilket det blev saare let 
at anvise ialfald de fleste Planter sin bestemte 
Plads, — ogsaa Dyrenes systematiske Ordning 
blev betydelig lettet, — og han indførte ikke 
alene denne af ham skabte Methode, men han 
anvendte den ogsaa selv paa den mest storartede 
Maade. 
Linné er alsaa Begrunderen af den orga- 
niske Systematik, og fra ham udgik der nu en 
reformerende, men væsentlig en systematiserende 
*) Cfr. ,Begyndelsesgrunde i Dyrhistorien af Georg 
Cuvier*. Oversat af Gregers Wad, I, Pg.28—29, 
» Generelle Morphologie der Organismen* 
Ernst Håckel, I, Pg. 37. 
Å manual of the mollusea" af S. P. Wood- 
ward, Pg. 45. 
**) Cæsalpinus, Tournefort o. fl. 
af 
11 
Bevægelse til hele den videnskabelige Verden. 
Det manglede vel ikke paa Modstandere, men 
de blev snart upaaagtede; der udgjød sig en 
bred Strøm af Systematik*), som ganske over- 
svømmede de øvrige Gebeter fornemmelig Ana- 
tomi og Fysiologi, og selv de naturlige Syste- 
mer maatte træde i Baggrunden. 
Dette den linnéiske Systematiks Herredømme 
forklarer os nu det første Afsnit af Artsbegre- 
bets Historie; dette skal vi nu betragte. 
Linnés Definition af Art lyder saaledes: 
Der er saa mange forskjellige Arter, som der 
fra Begyndelsen af er skabt forskjellige For- 
mer**). Denne var, som alle Linnés Bestem- 
- melser kort og bestemt, det sidste dog kun for- 
saavidt Artens theoretiske Begreb angaar. I 
Praksis stod man hjælpeløs; man havde jo her 
intet Kriterium, sagde, 
i Definitionen som 
hvad der skulde ansees for Art. Linné opstil- 
lede nu selv Arterne; paa hans Authoritet sto- 
lede man, og desuden lod enhver sig lede af 
sin egen Takt, som var en desto sikrere Leder, 
jo mere Vedkommende havde erhvervet af Fr- 
faring og Formkundskab; man troede nu i de 
saaledes opstillede Arter virkelig at erkjende 
de oprindelig skabte Former (Någeli). 
Denne Definition blev nu almengjældende; 
den blev et overalt lært Dogme, mod hvilket 
det ikke nyttede at protestere, og selv om man 
formulerede Definitionen lidt anderledes, som 
naar OQeder f. Eks. siger, at Artens Væsen er 
påt den er udsprungen af sine lige og atter 
frembringer sine lige*, saa ligger der dog samme 
Tanke til Grund for den. 
I den linnéiske Definition laa nu indeslut- 
tet en anden Lære, og det var Læren om År- 
Uforanderlighed. — Dette 
Dogme er man ialmindelighed temmelig enig 
ternes sidste 
om ubetinget at tilskrive Linné og hans Efter- 
følgere. Dog maa man her være noget forsig- 
tig, ialfald for Botanikens Vedkommende; thi 
det vilde være urimeligt, om Linné med sit 
skarpe Blik ikke skulde have opdaget nogen 
*) ,Entstehung und Begriff der naturhistorischen 
Art* af Dr. Någeli, Pg. 5. 
**) Species tot sunt diversæ, quot diversæ formæ 
ab initio sunt creatæ*. 
