dem med en saa overordentlig Energi, han fat- 
tede dem fra et saa ophøjet Standpunkt og hævede 
sig saaledes over deres nærværende Tilstand, at 
Vanskelighederne syntes at forsvinde ligeoverfor 
hans Genis sejrrige Magt. 
Men det var ikke Abels store Ta- 
lenter alene, som gjorde ham saa agtværdig og 
hans Tab for bestandig saa beklagelsesværdigt. 
Han var i lige Grad udmærket ved sin Karak- 
ters Renhed og Adel, som ved en sjelden Be- 
skedenhed, der gjorde ham ligesaa elskværdig, 
som hans Geni var overordentligt. Misundelse 
over andres Fortjenester var ham fuldstændig 
fremmed. Langt fra ham var denne Begjærlig- 
hed efter Penge eller Titler eller selv et Renomé, 
som ofte leder til Misbrug af Videnskaben, idet 
man benytter det som et Middel til at komme 
frem. Han vurderede altfor vel Værdien af de 
ophøjede Sandheder, han søgte, til at give den 
Han 
Bestræbelser 1 deres eget Resultat. 
saa lav en Pris. fandt Lønnen for sine 
Han glæ- 
dede sig næsten lige" meget ved en ny Opdagelse, 
enten den var gjort af ham selv eller en anden. 
Midlerne til at gjøre sig gjældende var ham 
ubekjendte; han gjorde intet for sig selv, men 
. Han 
alt for den Videnskab, han elskede. 
har ofret sit Liv for Videnskaben uden at tænke | 
Velfærd 
Mindet om denne Mand, 1 lige Grad udmærket 
paa sin egen Velfærd..... Ære være da 
ved sine overordentlige Talenter og sin Karak- 
ters Renhed, en af disse sjeldne Væsener, som 
Naturen neppe frembringer én Gang 1 et Aar- 
hundrede.* 
Saadanne var de Udtalelser, som faldt ved 
hans Død. et halvt 
Aarhundrede gaaet; men han vurderes ikke nu 
Vi vil kun nævne et 
Borchardt, 
Universitetet i Berlin og OCrelles FEfterfølger 
Siden den Tid er over 
mindre end dengang. 
eneste. Exempel. Professor ved 
som Udgiver af den mathematiske Journal, be- 
gyndte en Tale for Abel med følgende Ord: . 
s Det være mig som Mathematiker tilladt at 
minde om hin i Ungdommens Blomstring bort- 
revne unge Lærde, hvis Navn for Mathemati- 
kerne af alle Nationer hører til de dyrebareste. 
Jeg taler om et af de største Genier, som nogen- 
sinde har optraadt i de eksakte Videnskaber, jeg 
taler om Abel.* 
ao * 
* 
Ord som disse er ikke oratoriske Overdri- 
velser. En Fremstilling af den mathematiske 
Analyses Udvikling siden den Tid vilde vise sig 
for en væsentlig Del at være de Abelske Op- 
dagelsers og de Abelske Ideers Historie. Ho- 
vedgjenstanden for Forskningen i de efter hans 
Død forløbne halvhundrede Aar har været de 
elliptiske og Abelske Funktioners Theori. Paa 
dette Felt har de største af vort Aarhundredes 
Mathematikere vundet sin Berømmelse; men ogsaa 
i andre Retninger har han havt store Ffterføl- 
gere. — Hans Theorier begynder desuden nu 
mere og mere at gjøre sig gjældende udenfor 
Analysen, først og fremst i Geometrien, men 
ogsaa efterhaanden i Mekaniken, Astronomien 
og den mathematiske Fysik. 
Under disse Omstændigheder kunde man 
ikke længer lade sig nøje med at læse de 
Abelske Afhandlinger, som de forekom spredte 
i forskjellige Tidsskrifter. Efter Opfordringer 
fra Udlandet blev hans Verker udgivne samlede 
i 1839. 
Stats Bekostning og besørgedes af Abels Lærer 
Udgivelsen skede paa den norske 
og Ven Professor Holmboe. Da denne Udgave 
mod Slutningen af Sekstiaarene var udsolgt, kom 
der fra flere af de mest anseede udenlandske Ma- 
Clebsch, Weierstrass, Kro- 
Chasles, det franske mathematiske 
thematikere, 
necker, 
Selskab, Opfordringer til at foranstalte en ny Ud- 
gave. Storthinget bevilgede de nødvendige Penge, 
og Arbejdet besørgedes af Qverlærer Sylow og Pro- 
fessor Lie. En stor Fordel ved denne nye Udgave 
er det, at her endelig Pariserafhandlingen er kom- 
men paa sin rette Plads. 
Disse to Udgaver viser tydeligt nok, hvor- 
ledes Abels Verker har været studerede og endnu 
studeres. Som Eksempel paa Størrelsen af det 
Arbejde, som lægges paa de elliptiske Abelske 
Funktioners Theori, vil vi anføre følgende efter 
Professor Lie. (Se Morgenbladet 11 Juli 1883). 
I Femaaret 1876—1880 udkom der over 250 
Afhandlinger og Verker herom, og "Tallet har 
været i stadigt stigende. Ligedan anfører han, 
at der, saavidt han ved, ved alle tyske og 
italienske Universiteter, ligesom ogsaa ved alle 
franske, hvor Mathematik foredrages, holdes regel- 
mæssige Forelæsninger over elliptiske og i Al- 
mindelighed ogsaa Abelske Funktioner. I Gøt- 
tingen f. Eks., der fra gammel Tid er et Hoved- 
sæde for Mathematik, har der i hvert af de 
sidste 20 Semestre været holdt Forelæsninger 
