Hvis dette Individ, istedetfor paa en lidet 
fremtrædende Maade at lade sig optage i død 
Tilstand i et Fiskegarn, havde vist sig svøm- 
mende i Vandskorpen, afvekslende fremvisende 
Dele af sin 25 Fod lange, smale Krop, og sin 
opstaaende Rygfinne, vilde det have været mere 
tilgiveligt, end i noget andet hidtil konstateret 
Tilfælde, om den af Tagttagerne var holdt for 
sSø-Ormen* i egen, veritabel Person. 
Jeg skal i denne Forbindelse gjøre op- 
mærksom paa, at de mange, der paastaar at have 
lagttaget ,Sø-Ormen*, og som har været den 
saa nær, at de tror at kunne illustrere denne 
Scene, at disse handler uklogt i at fremstille 
denne som et slangelignende Uhyre, der viser en 
hel Række Bugtninger af Legemet over Vand- 
skorpen, og altsaa et tilsvarende Antal under 
denne. De handler uklogt, og svækker i betæn- 
kelig Grad Troværdigheden af deres hele Ob- 
servation af den Grund, at intet bekjendt Hvir- 
veldyr paa Grund af Bygningen af sine Hvirvler 
kan svømme med iglelignende Bugtninger op og 
ned (med vertikale Bevægelser), men selv Aalen 
og Slangen svømmer udelukkende med Sidebevæ- 
gelser (horizontale).  Vistnok svømmer en Flyndre 
med tilsyneladende vertikale Bevægelser, men 
dette er blot tilsyneladende, da den, som be- 
kjendt, tilbringer sit Liv liggende eller svøm- 
mende fladt paa Siden, efterat den blot som 
spæd Yngel har været et livligt, transparent, 
symmetrisk Væsen, der har sejlet paa ret Kjøl, 
ligesom andre Fiske; i begge Tilfælde er altsaa 
deres Bevægelser horizontale. 
Jeg kan ikke forlade denne Sag uden med 
et Par Ord at berøre et enkelt Tilfælde af ,,Sø- 
Ormens* Forekomst i vore hjemlige Farvande, 
nemlig dens berømte Optræden i Fjorden uden- 
for Aalesund Sommeren 1878. 
Det vil erindres, at der den nævnte Som- 
mer i Nærheden af den ovennævnte By gjen- 
tagne Gange blev iagttaget et Søuhyre, der var 
Stedets Beboere ganske ubekjendt, og som i stille 
Vejr med stærk Fart kom strygende henad Vand- 
fladen, saa Skummet stod som en Stribe efter 
den; Gang efter Gang blev Dyret taget i Øje- 
syn af Beboerne, og den kunde næsten daglig 
træffes paa en bestemt Del af Fjorden. Stedets 
Avis leverede daglige Ledere om Uhyret, andre 
Aviser kommenterede Beretningerne, og Beskri- 
velserne af de Dele, som Dyret fremviste over 
Hanna's Beskrivelse omtales desuden Detaljer, 
der er aldeles uforenelige med Regalekernes Byg- 
ning; saaledes nævnes udtrykkelig, at der ikke 
(som hos disse) fandtes nogen Kam (,,erest*) foran 
Rygfinnen, ligesom Rygfinnen hos Sildekongerne 
danner en sammenhængende Bræm af intens høj- 
rød Farve ligefra Nakken til Halespidsen, men 
ikke under samme. 
28 
Vandskorpen, var ligesaa mangfoldige, som Gis- 
ningerne om dets sande Natur var modsigende. 
Det er Dr. Liittken i Kjøbenhavn, som 
gjentagne Gange har taget Ordet for den For- 
modning, at en Flerhed af disse (idetmindste 
her i Norden) aabenbarede Sø-Slanger, hvis Sær- 
kjende er, at de næsten altid blot viser sig i 
klart og stille Vejr, er en, som det synes, nu næsten 
uddød Haj-Art, der er kjendt under Navnet Brygde 
(Selachus maximus), og som endnu i Begyndel- 
sen af dette Aarhundrede var talrig ved Norges 
Kyster, hvor den blev ivrig efterstræbt for Leverens 
Skyld, men nu er paa Randen til at uddø, idet 
der neppe paa flere Decennier er dræbt noget 
Eksemplar i vore Farvande'). 
Brygden er den største af alle vore Hajer, 
og har kunnet naa en Længde af mindst 40 Fod. 
Den var uskadelig, og da den blot levede af 
smaa Sødyr og aldrig bed paa nogen Krog, 
maatte den harpuneres ligesom Hvalen. Den 
laa gjerne 1 stille Vejr i Vandskorpen med 
Rygfinnen hævet over denne, og kaldes derfor 
af Englænderne ,Basking shark* eller ,Sunfish.* 
Utænkeligt er det ikke, at et enligt Individ af 
denne uskyldige Kjæmpe-Haj, der vitterlig end- 
nu en sjelden Gang fanges ved de vesteuropæiske 
Kyster, og af og til endnu er seet af de norske 
Fiskere paa Havbankerne, havde for nogen Tid 
taget sin Station i de romsdalske Fjorde, hvor 
den paa sine Ekskursioner i stille Vejr jevnlig 
fik Anledning til at vise sin Rygfinne, og saa- 
ledes formaaede at sætte Aalesunds Indvaanere 
i saadan Spænding, som Tilfældet var. . 
1) Ideen er oprindelig fremkommet derved, at nogle 
Skeletdele af et paa Orknøerne 1 1848 iland- 
drevet, 9 Favne langt, Søuhyre, blev erhvervede 
af en skotsk Naturforsker, Mr. Neill, der troede 
her at have faaet Dele af den ægte Sø-Slange, 
og han døbte endog det nye Dyr med det stor- 
artede Navn Halsydrus pontoppidani, eller et Hav- 
uhyre, hvortil han paa en passende Maade knyt- 
tede Mindet om Sø-Slangens berømte norske 
Historiograph. Disse Skeletdele kom senere til 
London, hvor de blev gjenkjendte som tilhø- 
rende en usædvanlig stor Brygde. 
Kristiania 23de Jan. 1884. 
R. Collett. 
Taagen i Kristiania. 
(Af Observator Geelmuyden). 
Naar Vinteren indfinder sig og Taagen 
begynder at blive generende, kan man underti- 
den, især af gamle Kristiania-Folk, faa høre 
det trøstende Ord: ,Ja vent nu bare, til Fjor- 
den lægger sig, saa giver nok Taagen sig og- 
saa*. Man henfører uvilkaarlig Fænomenet til 
