Begge Grupper deler omtrent samme geo- 
grafiske Udbredning, som blandt andet har det 
Særkjende, at de ganske mangler i Atlanter- 
havet Nord for Ækvator, og at det største Antal 
Arter forekommer i det sydlige Stille Ocean. 
Af Pelssæler kjendes antagelig fire Arter, hvoraf 
den ene er fra det gode Haabs Forbjerg, en 
fra begge Kyster af Syd-Amerika, en fra Au- 
stralien og Ny-Zeland og den fjerde, den hvor- 
med vi skal beskjeftige os, fra det mordlige 
Stillehavs amerikanske og asiatiske Kyster. 
Paa Grund af det silkebløde Pelsværk, 
som disse Dyr leverer, har de naturligvis været 
Gjenstand for en ivrig Forfølgelse, og deres 
ejendommelige Levesæt, som 1 saa høj Grad 
lettede deres Fangst i 
til i kort Tid 
Mængder nær Udryddelsen, især da de helst 
store Masser, bidrog 
derfor at bringe deres uhyre 
forekom paa Steder, der laa udenfor civiliserede 
Regjeringers Omraade. Kun den nordlige Pels- 
sæl har i en længere Tid nydt Beskyttelse”) og 
har derfor undgaaet den almindelige Ødelæg- 
Da 
imidlertid er baade interessant og lærerig, og 
gelse. denne Udryddelseskrigs Historie 
da den antageligvis er lidet kjendt, saa indta- 
ger jeg et kort Sammendrag. 
Trafiken med Pelssælskind synes at have 
begyndt i Slutningen af forrige Aarhundrede, 
idet en amerikansk Sælfanger, Kapt. Fanning, 
da bragte en Ladning til Canton fra Øen Ma- 
safuera ved Chili's Kyst. I de følgende om- 
trent 20 Aar paagik her en enorm Fangst, som 
i enkelt Sæson beskjæftigede 30 Skibe, hvoraf 
enkelte første Klasses, og fra denne lille Ø 
alene, hvis Omfang ikke er over 46 Kilometer, 
1 Million Skind. 
Omtrent paa samme Tid florerede Fangsten paa 
bragtes til Canton omtrent 
de øvrige Steder i de sydlige Have og med 
Hvor 
og hvor vanvittig Slagtningen, fremgaar af nogle 
lignende Resultat. enormt Antallet var 
faa Eksempler. — Saaledes angives det, at der i 
Aarene 1814 og 1815 paa Antipode-Øerne ved 
Kysten Ny-Syd-Wales toges 400000. Et 
enkelt Skib skal have havt en Ladning af ikke 
mindre end: 100000 Skind, der imidlertid for- 
sømtes under Qverfarten til London, hvor de 
af 
*) Desuden har Buenos Ayres beskyttet en liden 
Sælgrund ved Cabo OCorrientes, som siges at 
give 5—8000 Skind aarlig. 
skutles 
ud af Skroget og sælges som Gjødning. Paa 
Ny-Shetlands Øerne dræbtes i to Aar 500000, 
og 100000 nyfødte Unger 
gaaede tilgrunde som Følge af Mødrenes Slagt- 
ankom saa bedærvede, at de maatte 
antoges at være 
ning, saa at Pelssælerne der ved Enden af det 
andet Aar var næsten udryddede. Omtrent 
samtidigt toges indtil 200000 aarligt paa Ale- 
uterne, og Markedet blev saa overfyldt, at Skin- 
Det er 
senere 
dene ikke engang udbragte Fragten. 
her 
blev Gjenstand for Beskyttelse og en fornuftig 
Drift, idet nemlig det i 1799 dannede vussisk- 
amerikanske Kompagni, 
med hele Alaska, 
gende heri og i 1822 bestemte, at de yngste 
imidlertid ovenfor antydet, at de 
som da blev forlenet 
endelig indsaa det ødelæg- 
Sæl' skulde spares hvert Aar, en Forholdsregel 
som i kort Tid tidoblede Antallet. Imidlertid 
var det ikke før efter 1834, at en mere ratio- 
nel Drift gjennemførtes, og fra nu af tiltog 
Mængden aarvist. Å 
De to Grupper, Sjøløver og Sjøbjørne, deler 
ikke blot samme geografiske Udbredning, men 
ogsaa for en stor Del samme Levesæt, hvis for- 
nemste KEjendommelighed er, at de for AÅrtens 
Formerelses Skyld paa en vis Tid af Aaret op- 
søger bestemte Landingspladse, hvor de da for 
fuld- 
at leve et 
et længere Tidsrum opgiver sin ellers 
stændig pelagiske  Levemaade for 
for Forskeren og Fangstmanden højst interessant 
og værdifuldt Landliv. Til disse Stationer, som 
jeg i Mangel af et bedre Udtryk har kaldt 
Sælgrunde (rookeries), ankommer de ældre Han- 
ner først, gaar paa Land, og hver udvælger sig 
nu en bekvem Liggeplads, som. de ikke gjerne 
opgiver, om ikke fordreven derfra af en stær- 
kere, og under en af heftige, blodige og ikke 
sjelden dødelige Kampe afbrudt Søvn afventes 
Hunnernes Komme. =Ffterhvert som disse, der 
er med Unger, stiger paa Land, blir de tagne 
i Besiddelse af Hannerne, idet enhver bemæg- 
tiger sig saa mange Hunner, som han kan 
komme. til og forsvare mod de andres Overgreb, 
og Størrelsen af enhvers Harem afhænger der- 
for af hans personlige Styrke og Mod, idet 
Herredømmet over en saadan Skare medfører 
Strid og Slagsmaal af værste Slags mange Gange 
om Dagen. Følgen heraf er, at de svageste 
og de i Striden haardtsaarede har at trøste sig 
saa godt de kan, enten ved at søge Ensomhed 
