de bestod, som paa at de var konstante, og 
saa har man gjort sig skyldig i følgende OCir- 
kelslutning: Arterne karakteriseres ved de kon- 
stante Kjendemærker. Konstante er de Kjende- 
mærker, som findes hos alle Individer af samme 
Art. 
3) Men selv de mest konstante Kjende- 
mærker varierer dog undertiden noget, og saa 
har man maattet danne Afarter eller nye Arter. 
Herfra skriver sig den Ulighed, som finder Sted, 
naar man gaar til forskjellige Forfattere og vil 
se, hvor mange Arter de regner at være inden 
et bestemt Distrikt *). | 
4) Alle en Arts udviklede Individer skal 
kunne parre sig og frembringe frugtbart Af- 
kom. Derimod benægtes somoftest Parring mel- 
lem to Arter. Dog parrer jo Hest og Æsel sig. 
Det samme er Tilfældet med Løve og Tiger, 
Æsel og Zebra 0. 5. V., ja endog Faar og Raa, 
Hvad Afkom- 
mets Frugtbarhed angaar, da benægtes Bastar- 
And og Høne har parret sig. 
ders Frugtbarhed af Ikke-Darwinister, paastaaes 
af Darwinister **). 
Hovedatdelingerne er: 
a) Murmeldyr 
b) Markmusene 
ce) De egentlige Rotter og Mus | 
d) Hamsterne ligner Rotterne i Tænderne, men 
har Kjæveposer og laadden Hale. 
Adskilles væ- 
sentlig ved 
Tænderne. 
e) Muldvarpe-Rotterne. Kjendemærker af Tæn- 
der, Øjne, Øren. 
f) Springerne | Hovedets Form, Benenes 
g) Soverne Længde. 
h) Ondatra. 
Arterne indenfor Iste Afdeling skjelnes efter 
Farven. 
TI Afdeling b skjelnes Arterne ved Halens 
Længde. 
I Afdeling c tages Kjendemærker fra Farven 
og Halens Længde. 
I Afdeling f har man endog maattet tage 
Mærker af saa høj Orden som Tæernes Antal 
for at faa Artsmærker. 
Tysklands Fugle angives af Bechstein at være 
367, af Meyer og Wolf 406 og af Brehm mere 
end 900. 
Tysklands Hieracier angives af nogle til mere 
end 300, af Fries til 106, af Koch til 52, af an- 
dre til neppe 20. I 
**) Viser, at ogsaa Darwinisterne er nødte til at for- 
lange Kjendetegn, og det uagtet de skarpt dad- 
ler de hidtil opstillede Kjendemærker. Og dette 
er jo naturligt; thi jeg kan dog i Praksis ikke 
dømme etter andet end Kjendemærker. 
ko 
— 
41 
Håckel mener, at det, at man finder saa 
faa vilde Bastarder, hidrører fra det unaturlige 
Den 
abnormale Parring er fremtvunget ved Omstæn- 
i en Parring mellem to forskjellige Arter. 
dighederne. Afviger nu de to Dyr ikke for- 
meget fra hinanden, saa er en saadan Forbin- 
delse i Regelen frugtbar. 
I mange Tilfælde slaar gjensidig Krydsning 
fejl. 
Parring mellem Buk og Faar gaar meget let, 
mellem 
Væder og Gjed slet ikke; 
mellem Bisonokse og Ko gaar an, 
mellem 
Okse og Bisonko derimod ikke. 
Dette skulde bevise, at (ialfald i mange 
Tilfælde) Ufrugtbarheden ikke hidrører fra spe- 
eifik forskjellig Karakter i det hele taget eller 
fra Graden i deres systematiske Forskjellighed, 
men af den ikke samstemmende Bygning af 
Heller ikke skal det holde Stik, 
at Arter af samme Slægt altid kan parre sig 
Den i 
naturaliserede Huskat parrer sig ikke med sin 
(Genitalierne. 
med hinanden. Paraguay indførte og 
europæiske Stamfader. 
Muldyr og Mulæsel kan ikke frembringe 
noget Afkom, eller ialfald er dette lidet livs- 
kraftigt, og Bastarderne dør ud efter faa Gene- 
rationer. 
Mod dette sidste holder Darwinisterne, at 
Bastarden mellem Hanhare og Kaninhun har 
tilbagelagt mere end 100 Generationer. 
Håckels Definition af Art lyder derfor: 
s Die Species oder organische Art ist die Ge- 
sammtheit aller Zeugungskreise, weleche unter 
gleichen Existensbedingungen gleichen Formen 
besitzen.* 
En lignende Definition: af Art kommer og- 
saa Schleiden til, rigtignok ad en anden Slut- 
ningsrække. Hans Udvikling er følgende: Spe- 
eifikationens Lov er egentlig af subjektiv Op- 
rindelse. I den Maade, paa hvilken vore Be- 
greber og Abstraktioner dannes, ligger Grunden, 
hvorfor vi efter almindelige Mærker maa fast- 
holde Arter og Slægter som Gjenstande for 
vor aandelige Virksomhed. Formedelst denne 
subjektive Oprindelse vilde Specifikationsloven 
blive uden Betydning for vor videnskabelige 
Naturerkjendelse, ikke 
imøde og gjennem Erfaring skaffede den subjek- 
om Naturen kom os 
tive Opfatningsmaade objektiv Gyldighed. 
Individet er nu forgjængeligt og dermed 
