42 
alt, hvad der alene gjælder om det; det kan 
kun anskueligt opfattes af den enkelte og kan 
Viden- 
skaben er betinget af, at dens Objekt vedvarer, 
ikke meddeles gjennem Begreber; men 
fordi dens Udvikling afhænger heraf og af, at dens 
Indhold kan meddeles. 
anden Maade, selv med Bevidstheden om, at det kun 
Vi maa altsaa paa en eller 
er en foreløbig Hjælp, anvende Specifikationsloven. 
Den 
vilde være: Til en Art hører alle Individer, 
skarpeste Bestemmelse af Artsbegrebet 
som, afseet fra Tid og Sted, under fuldstændig 
lige Forhold ogsaa viser fuldstændig lige Kjerde- 
tegn. 
Vi har endelig at betragte dem, som, om 
end ikke Darwinister, dog 1 Artsbegrebet heller 
ikke kan slutte sig til nogen af de tidligere 
Definitioner. 
Woodward definerer Arten saale- 
des: Alle de Individer, som ligner hinanden 
saa meget, at de fornuftigvis maa antages at 
være udgaaede fra samme Stamme, danner en Art. 
Han har altsaa indseet det umulige i ved 
direkte lagttagelse at konstatere Afstamningen 
og gjør derfor denne til en blot og bar For- 
nuftslutning i Modsætning til Cuvier, som lige- 
frem gjorde den Fordring, at de omhandlede 
(Se 
or 
Åpgassiz, som stod i bestemt Opposition 
Individer skulde nedstamme fra hinanden. 
Woodward: 
45 flg.). 
til Darwinismen, 
sÅ manual of the mollusca*. 
maa ogsaa rent ud forkaste 
Artsbegrebets genealogiske Side. Han betragter 
Arten som ligesaa ideal som de højere Ind- 
delinger. De Forskjelligheder, som betinger 
Arter, er efter ham de enkelte Legemsdeles 
Forhold til hinanden, hele Dyrets absolute 
Størrelse, Farve, Forsiringer og endelig de Re- 
lationer, i hvilke Dyrene staar til hinanden imd- 
byrdes og til den omgivende Verden. Intet 
Individ af en Art besidder alle Artens Mærker. 
Han har da nærmere søgt at sætte bestemte 
Værdier og Grændser for de forskjellige Kjende- 
mærker, noget som ogsaa før er gjort af Ros- 
miissler, Davidson o. fl.*). 
*) Nødvendigheden af ved Artsbestemmelsen at an- 
vende Kritik ligeoverfor Kjendemærkerne 
fremgaa af følgende: 
Naar Saltvandsmollusker kommer i mere brakt 
Vand, aftager ialmindelighed Skallernes Størrelse 
og Tykkelse. Saaledes er i Østersøen Dittorina 
littoria sjelden og liden. Det samme er Tilfæl- 
I det kaspiske Hav 
vil 
det med Mytilus edulis 0. fl.. 
Uagtet saaledes de lokale Forhold øver 
umaadelig Indflydelse, har man dog Eksempler 
paa, at en og samme Slægt, ja endog Art kan 
leve under særdeles forskjellige Forhold. John- 
ston siger, at Ferskvand i Regelen for Havets 
Bløddyr er stærkere Gift end Alkohol, og dog 
ved man Eksempler paa, at aabenbare Havdyr 
1 brakt, 
Han nævner selv nogle Littorimaer, nogle Ris- 
kan leve ja endog 1 ferskt Vand. 
soer og Cardium. Man har fundet en Aplysia 
levende sammen med Melania. Melania er 
Ferskvandsdyr, Aplysia ialmindelighed ligesaa 
udpræget Naltvandsdyr. 
bliver Cardium edule ikke over 22”” lang og 17” 
bred (Johnston). 
Efter Gray er Buccimum undatum L. og B. stria- 
tum Pen. samme Art og kun deri forskjellig, at 
den første, fordi den bor i bevæget Vand, er . 
tykkere og større, medens den anden i roligt 
Vand er let og glat og ofte farvet. 
Murcz og andre Slægter med Pigger taber 
disse i bevæget Vand og bliver mere tykskallede. 
Mureæ Magellanicus viser sig i roligt Vand bedæk- 
ket med skarpe, store, bladede Udbredninger, i 
bevæget Hav gitret. (Johnston: Eimleitung in 
die Koncehyliologie).  Dyrets Farve og Størrelse 
er yderst variable og vaklende Kjendemærker, 
og det vilde være Synd mod Naturfilosofien paa 
dem at bygge Arter. Artsadskillelsen maa, efter 
min Mening, alene bygges paa Husene, og der- 
hos bør man, saa vidt muligt, angive Forskjel- 
ligheder hos Dyret. (Rosmåssler: Iconographie 
der Land- und Sisswasser-Mollusken). Den 
stedfindende Forvirring i Klassifikationen har 
sin Grund 1 det forskjellige Værd, man tillægger 
Familie, Slægt og Art. Mr. Strickland bemeær- 
ker træffende: Alle Grupper af lige Værd skal 
have Mærker af lige Vigtighed; men noget Kri- 
terium for et zoologisk Mærkes Værd er ikke 
fundet, da et og samme Mærkes Værd skifter, 
eftersom det forekommer hos dette eller hint 
Væsen. Den sande Prøvesten for et Mærke er 
dets Indflydelse paa Dyrets Levevis; men ogsaa 
her hersker Usikkerhed. Alt hvad vi nu kan 
gjøre er at opstille vore Systemer paa Basis af 
sund Fornuft uden forudfattede theoretiske An- 
skuelser. (Thomas Davidson: ,Classification der 
Brachiopoden* ved Eduard Suess). Vigtigheden 
af at studere alle en Mollusks Dele er unægtelig 
og især, naar man vil ordne dem 1 generiske og 
højere Grupper;-men til Adskillelse mellem Spe- 
eies er det Skallet, som giver de vigtigste Mær- 
ker (Jeffreys: British Conchology). 
