Meter pr. 
Sekund. 
Hurtigheden af Jupiters 4de Satellit . 8359 
Saturns Bevægelse om Solen 9584 
Hurtigheden af Saturns dte Satellit 9741 
Rotationshastigheden af et Punkt i 
Saturns Æquator ; . 10541 
Hurtigheden af Jupiters ddie Satellit 10869 
— -= Saturns 4de — 11516 
Rotationshastigheden af et Punkt i 
Jupiters Æquator . 12491 
Jupiters Bevægelse om Solen . 12924 
Hurtigheden af Saturns ddie Satellit 13088 
— - Jupiters 2den — 135999 
== - Saturns 2den — 14568 
-- - — Iste — 16425 
— - Jupiters Iste — 17667 
Mars's Bevægelse om Solen. . 23863 
Jordens  — | = . 29516 
Venus's — — -- — . 94630 
Capellas Egenbevægelse . 40000 
Merkurs Bevægelse om Solen . 4T327 
Sirius's Fgenbevægelse SDI 000 
De sædvanlige Bevægelser i Solens 
Atmosfære . 30000 å 65000 
Egenbevægelsen af den Glde Stjerne 
i Svanen . 71600 
Do. af Arcturus . 85000 
Halleys Komet i Pose. 393260 
Storme i Solens Atmosfære . 402000 
Flektriciteten. Submarine Kabler 4000000 
— Landkabler 36000000 
Lysets Hastighed 300400000 
(James Jackson i La Nature). 
Ifølge Meddelelse til St. Petersburg lever 
den russiske meteorologiske Ekspedition, der 
overvintrer ved Kap Sagasta ved Lenas Mun- 
ding, 1 bedste Velgaaende. —Alskens Forbere- 
delser blev i Høst trufne for denne — den 
anden --- Qvervintring, idet Guvernøren 1 Ya- 
kutsk sørgede for rigelige Forsyninger af alle 
Slags. Ifjor Vinter — 1882—83 — gik Tem- 
peraturen før Januar Maaned sjelden under 40 
Kuldegrader U.; men 1 Januar og Februar sank 
den ofte end lavere end saa. — Stærkest Kulde 
indtraf den Y9de Februar, da Thermometret viste 
—52.03 0. I Marts havde man endnu 40 Gra- 
ders Kulde om Natten og 19 om Dagen. 
(Nature.) 
Litteratur. 
Tromsø Museums Aarshefter. VIL. Tromsø 
(December). 
Det nu foreliggende 6te Hefte af Museets Aars- 
over Emner 
1883. 
skrift indeholder følgende Afhandlinger 
| 
| 
| 
| 
| 
I 
hentede hovedsagelig fra den norsk-arktiske Regions 
Naturforholde, saaledes som i Planen for dette Mu- 
seums Virksomhed vedtaget. 
L J. Sparre Schneider: 
nøjere Karakteristik af de ved Norges Kyster 
Oeeeridaæ. 
Bidrag til en 
forekommende Arter af Kamilten 
(Pag. 1- 44). 
Blandt Krebsdyrene indtager Amphipoderne (hos 
os i Almindelighed benævnte , Fanglopper* eller ,, Mai- 
fluer*), navnlig i de arktiske Have ved sin Rigdom 
paa Arter og Individer, en meget fremragende Plads 
og udgjør uden Tvivl en Hovednæring for en stor Del 
Fiske og andre Sødyr, saaledes f. Eks. ogsaa for Sæ- 
lerne, der for en ikke liden Del ernærer sig af Cru- 
staceer.  Afdøde Universitets-Stipendiat Åxel Boeck 
gjorde Amphipoderne til Hovedgjenstand for en mange- 
aarig flittig Forskning, og Resultaterne har han etter- 
ladt sig 1 et betydeligt Verk: ,De skandinaviske og 
arktiskevAmphipoder,* hvori en Mængde nye Former 
afbildes og beskrives. Imidlertid er Kjendskabet til 
disse Dyr hos os endnu meget mangelfuldt, hvorfor 
Forfatteren, der i de sidste Par Aar har beskjæftiget 
sig meget med de arktiske Crustaceer, som et ind- 
ledende Skridt til en Revision af de norske Amphi- 
poder her leverer en Bearbejdelse af Familien Oedi- 
ceridæ, hvoraf der ved Norges Kyster hidtil er iagt- 
28 Arter.  Forud for de udførlige latinske 
Diagnoser en kortfattet Fremstilling af Ocdi- 
ceridernes ydre anatomiske Karakterer. Afhandlingen 
er ledsaget af 3 lithograterede Plancher, hvorpaa 18 
Arter er afbildede i stærkt forstørret Maalestok. 
taget 
gives 
IG 940 Hagemann: Saltdalens  Vertebrut- 
fauna. (Pag. 45—71). 
Som sydligste Provins af den norsk-arktiske 
Region har Saltenfjordens Omgivelser, fornemmelig 
da Hoveddalføret Saltdalen med Sidedale, frembudt 
en speciel Interesse for de faunistiske Undersøgelser. 
Allerede for ca. 60 Aar siden har Naturforholdene i 
disse Trakter fundet en Bearbejder i den af Viden- 
skaben meget fortjente Pastor S.C. Sommerfelt, som 
mellem 1824—27 udgav sin ,Physisk-økonomisk Be- 
skrivelse over Saltdalen,* der i mange Retninger er 
en ikke uvigtig Kilde for Studiet af den arktiske 
Fauna. — Senere har Saltdalen navnlig været besøgt 
af Entomologer, af hvilke Kandidat W. M. Schøyen 
i Museets 5te Aarshefte har leveret en Bearbejdelse 
af dette Dalføres lepidopterfauna, som nu er en af 
de bedst undersøgte Lokalfaunaer hertillands. Til 
disse Undersøgelser føjer, Forstkandidat Hagemann 
en Fortegnelse over Saltdalens Vertebrater, hvoraf 
Pattedyrene tæller 25 Arter, medens Fuglene opviser 
ikke mindre end 128 Arter, et betydeligt Antal for 
et saa begrændset Qmraade. Vadetugle og Svømme- 
fugle som Følge af Naturforholdene sparsomt 
repræsenterede;, Smaafuglene derimod talrige, og 
deriblandt flere Arter, som det er uventet at træffe 
saa langt mod Nord. 
er 
