den ,. Norges Sopka*.  Højden er omtrent 1800 
Fod (her, som overalt, engelske Fod). 
Det var allerede paa Forhaand fortalt mig, 
at  Efugl forekom og rugede i Nærheden 
Karabelnij, en Omstændighed, som ogsaa havde 
Indflydelse paa mit Valg af denne Plads som 
Hovedstation. — Forskjellige Forfattere angiver, 
at Ekongen (Somateria spectabilis) ruger til og 
med i Kamtschatka.. Jeg har dog ikke kunnet 
finde Kilden til denne Angivelse, om det ikke 
et Par af Steller, blandt 
andet angiver (Beschr. von Kamtsch. P. 188), 
er. Ytringer der 
at den forekommer ved Kurilerne ,allezeit*, 
en Angivelse, som dog efter Sammenhængen 
I ethvert 
Fald er Opgaven aldeles ukorrekt, og forsaa- 
kun grunder sig paa ,Hørensagen*. 
vidt den er af senere Datum end Steller's, har 
den utvivlsomt sin Grund i en Forveksling med 
Stillehavs-Bfuglen (Somateria v-nigrum), en For- 
der 
denne netop besidder den for Ekongen saa ka- 
veksling er saameget forklarligere, som 
ke) ke ke 
rakteristiske  V-formede Figur paa Struben. 
Ligeledes er alle Beretuninger om Forekomsten 1 
disse Have af den atlantiske Efugl (Somateria 
mollissima) at henføre til lignende Forveksling. 
Her 
nordlige Stillehav karakteristiske E, og kun om 
forekommer nemlig kun den ene for det 
Vinteren besøger Ekongen de pacifiske Kyster. 
Paa Berings-Ø hækker Ffuglen ikke, og ivinter 
saa Jeg der kun nogle faa enslige Hanner. Der- 
imod ruger den hist og her paa Mednij, men 
kun i meget indskrænket Antal, da den her be- 
tragtes som en stor Lækkerhed. Imidlertid er- 
holdt jeg baade den gamle Han, Hunnen, Dun- 
Den 
hjemlige Efugl, hvem den næsten nøjagtigt lig- 
unge og Æg. er noget større end den 
ner i Farver, kun at Hannen har den vinkel- 
formige sorte Figur paa Struben, hvilken blot 
ikke 
almindelige Esteg, hvorfor Forskere 1 
da og 
man kun havde nogle faa Eksemplarer i Sam- 
forekommer hos Ekougen, men hos den 
nogle 
Begyndelsen, Arten var mny-beskrevet, 
lingerne, holdt den for en Bastard af disse to 
Arter, en Anskuelse, som dog snart viste sig 
at savne al Grund. 
Naar undtages egentlige 
Oceantfugle, er 
Ostrof Mednij ikke synderlig rig i ormitologisk 
af 
DÅ 
> 
Henseende. Antallet af Landftugle er naturligvis 
ringe, og Faatalligheden af Snepper og Fersk- 
vandssjøtugle forklares lettelig ved Mangelen 
Foruden de 
tidligere nævnte, Fjeldfinken og Gjærdekongen, 
paa Myrer, større Elve og Vande. 
er der kun tre andre Spurvefugle, som optræder 
i betydeligere Antal, nemlig Snespurven (Plec- 
trophenax niwvalis), Laplandsspurven (Calcarius 
lapponicus) 
Ridgw.), af hvilke sidstnævnte er den talrigste. 
Den 
Ensomheden og stiger kvidrende ivejret, 
og Piplærken (Anthus steymegeri 
søger, saa godt den formaar, at oplive 
men 
dens træagtige Triller og umusikalske Sirp øger 
snarere det melankolske Indtryk, istedetfor at 
fordrive det. Under saadanne Forhold var det 
ret kuriøst at træffe Gjøken (Cuculus camorus), 
der dog vel kun er en tilfældig 
Kamtschatka. 
en graa Hun ved Copper Island Landsbyen og 
Besøger fra 
Imidlertid skjød jeg ifjor i Juni 
nu iaar ved Karabelnij en rød Hun, der altsaa 
ganske svarer til den ejendommelige røde Varietet 
(hepatica) af C. camorus; en Han har jeg des- 
uden fra Berings-Ø. —Aabningen af disse gav 
et jinteressant Bidrag til Oplysning om, hvad 
Føde et Dyr kan bekvemme sig til, naar den 
Slags, hvortil det egentlig er henvist, mangler: 
de var nemlig fuldproppede med Tanglopper 
(Gammaridæ), og alle tre blev skudte nede ved 
Stranden. 
lopper en vigtig Rolle som Fugleføde; for ikke 
I Virkeligheden spiller disse Tang- 
blot udgjør de en væsentlig Bestanddel af alle 
Strandfugles Diæt, 
men de egentlige Landfugle lever for en stor 
her forekommende Sjø- og 
Del af dem.  Saaledes har jeg fundet, at de 
herværende Laplandsspurve for Størstedelen føder 
sine Unger med Gammarider, og de faa Sne- 
spurve, som tilbringer Vinteren her, ernærer sig 
hele denne Tid næsten udelukkende ved nede i 
Stranden at plukke op Tanglopperne. 
Heller ikke Strandfuglene indtager nogen 
fremtrædende Plads i Mednij's Fauna. Kun en 
Fjæreplist (Arquatella conesi), -- en den euro- 
pæiske (4. maritima) nærstaaende, men, som 
det synes, for Aleuterne ejendommelig Form og 
antagelig nu for første Gang indført i den gamle 
Verdens Fauna, — og den mongolske Boldtite 
(Hndromias mongolicus) ruger i noget Antal. 
Nu da Ungerne er komne ud — jeg fik Dun- 
unger af begge Arter — finder vi dem i smaa 
Selskaber højt oppe En 
paa Fjeldsiderne. 
