Af blokken blev skaaret nogle vakre plader, og 
efter fotografi af pladen er træsnittet 1 fuld 
størrelse istandbragt. 
Strømnings-struktur 1 det store kjendes helst 
af enhver, der har vandret over en lavamark, 
eller vel ogsaa om han kun har seet et saaledes 
udskilte krystaller. 
Navnet er tilstrækkeligt udtryksfuldt uden nær- 
udstyret stykke lava med 
mere forklaring, naar man ser lavaen. Da mi- 
kroskopet indførtes til prøvelse af bergarternes 
natur, opdagedes snart, at strømnings-struktur, 
usynlig for det ubevæbnede øle, ofte afgiver et 
fremtrædende kjendetegn 1 det mikroskopiske 
billede, og at partier, striber og slintrer af til- 
oversblevet, ikke til krystaller individualiseret 
masse, eller saakaldet glas, som oftest derhos i 
saadan mikroskopisk strømnings-struktur er til- 
stede. Her i det foreliggende exempel viser 
porfyrpladen, som med fuld ret kunde kaldes et 
sin 
stykke gammel lava, strømnings- struktur 
aabenbar og paatagelig for øiet endog uden 
- lupens hjælp, og der er her derhos ingen glas- 
masse at opdage ellers i grundmassen, men alt 
synes at være blevet udnyttet indtil mindste 
smule i og for krystallisationsprocessen. 
Under mikroskopet aabner sig denne grund- 
masse, som man her ser tilsyneladende ensartet 
og jævn, til en vrimmel af ørsmaa krystaller. 
særskilt ud- 
præget grundmasse netop var en porfyrs eien- 
Da tilstedeværelsen af en saadan 
dommelige mærke, ligeoverfor granit og syenit 
til exempel, saa indtraf det, som venteligt kunde 
være, i den første jubels tid, eftersom mikrosko- 
pets nytte-effekt viste sig og blev almindelig 
kjendt og skattet, at det saa ud til, at porfyr 
navn og porfyr struktur næsten skulde tabe sin 
tilværelses ret. Men det har alligevel efter nogen 
koldere betragtning holdt sig og vil fremdeles 
holde sig tilligemed flere andre navne og ind- 
delinger, som skjelnes simpelthen med øiet og 
som man foreløbigt trænger til som ,samle-navne*. 
I pladen sees porfyrens grundmasse altsaa 
tilsyneladende tæt som en mat og mørk violet 
farvet bund, fra hvilken en skare af lys-rødlig- 
det er feldspat- 
krystallerne med sine her i denne varietet rekt- 
graa tykke streger udhæve sig, 
angulære snit, samt derhos hvide eller grønlig- 
hvide runde flekker ligesom draaber, hvilke er 
De 
første, feldspatkrystallerne, udskiltes og voksede 
de i pladen overskaarne kalkspat-mandler. 
etsteds i den flydende masse og bares derhos 
de sidste, 
oprindeligt blærerum efter gasudvikling i den 
med lavastrømmen, mandlerne, var 
flydende masse, og disse smaarum fyldtes senere 
ved kalkopløsning, som udsvedede og afsatte klar 
kalkspat. 
tegningen — ogsaa ellers gjennemsat hist og her 
Pladen er — det kommer ikke frem i 
med fine sprækker, og kalkspat er afsat som 
tynd traad ogsaa 1 dem, ja indimeilem ridser 
paa feldspaternes skiver. 
Strømnings-strukturen udtrykkes ved kry- 
stallernes orienterede retning. Man ser dem 
ligesom seile, man kan med ølet følge den en- 
keltes tur i den fælles bevægelse, som foregik 
engang, før massen omkring stivnede og al rør- 
lighed maatte standse. Krystallerne tegne sig 
paa pladen i strømmende skarer.  Vender man 
pladen op med skarpkant, saa sees de samme 
krystaller ogsaa der som rader og geledder af 
streger, alle heldende til en side lig bidevinds 
seilere eller som bogstaverne i den engang bru- 
gelige handelsskrift. Kun i randen (ud mod 
begge ender), hvor skaren svinger, vender en 
og anden krystal bredsiden til, og der faar man 
se, at de er skiveformede, oftest 4-kantede, alle- 
sammen tavler. Naturligvis kan man hvorsom- 
helst let ved et vel rettet slag blotte en krystals 
brede skive. Men dertil tager man da just ikke 
selve pragtstykket som dette. Den sagte hvir- 
vel eller dreiende bevægelse, som udtrykkes ved 
krystalsnittenes beliggenhed indbyrdes, er det 
som i saa høl grad giver præg af noget strøm- 
mende. Det minder om en evje i en af vore 
tømmer transporterende elve, hvor stokkene seile 
1 kreds. 
side, her svinger en paa tværs, 
Her lægge sig nogle stokke side om 
og de smaa 
støde mod hjørnet, eller en liden hob med flis 
faar presset sig mellem nogle brede stokke lige- 
som gjennem et stræde. 
Men de af grundmassen udskilte synlige 
krystaller er i virkeligheden ikke naaleformede, 
saaledes som det gamle navn *naaleporfyr* an- 
giver, men allesammen smaa tavler. Disse tavler 
eller flade brikker, saa store I diameter som 2- 
kronestykker, I krone og nedover samt med til- 
svarende tykkelser, drages med hvirvelen stimende 
i talrigt følge. 
For dem som kjende feldspat-krystallisationer 
er det tilstrækkeligt at nævne, at vinklerne passe 
bedre til plagioklas end til ortoklas, at det er fladerne 
