84 
der er skrevet om de Vises Sten; følgende Ud- 
gydelse af en engelsk Gejstlig, John Pordage, 
som døde 1626, vil være tilstrækkelig som en 
Prøve. 
«om Fremstillingen af de Vises Sten: 
Han skriver nemlig, efter at have talt 
yNu er 
Stenen fixeret, Livselixiren beredt, det kjære 
Barn født. Far bort, Fald, Helvede, Forban- 
delse, Død, Drage, Dyr og Slange. Godnat, 
Dødelighed, Frygt, Sorg og Elendighed. Nu 
vil igjen findes Forløsning og alt, som var tabt, 
bringes! tilbage, fordi I nu har den store Hem- 
Dette er den ædle Helt, Slangedræ- 
beren, som kaster Dragen under Fødder og søn- 
melighed. 
dertræder den. 
sin hvide og røde Løve*), Skriften kalder den 
Huset Israels eller Juda's eller Davids Løve.* 
De gamle Filosofer kalder den 
Vi vil nu vende os til de Beretninger, som 
giver os Kundskab om, hvorledes man skulde 
Besiddelse af de Vises Sten. Det 
gjælder om disse uden Undtagelse, at enten er 
komme 1 
de skrevne i et saa hemmelighedsfuldt og ufor- 
staaeligt Sprog, at det aldeles ikke kan tydes, 
forsaavidt som der overhovedet er nogen fornuf- 
tig Mening deri, eller ogsaa vil man ved at følge 
den beskrevne Fremgangsmaade, naar denne er 
saavidt tydelig angiven, at det lader sig gjøre, 
ikke komme til nogetsomhelst Resultat. Med 
Hensyn til den Hemmelighedsfuldhed, der er 
raadende i de fleste Beskrivelser over Fremstil- 
lingen, er at mærke, at det, navnlig i den tid- 
ligere Tid, ansaaes for syndigt at meddele, hvor- 
ledes man kunde erholde de Vises Sten, fordi 
dette troedes at bero paa en guddommelig For- 
udbestemmelse, af hvilken Grund de, der angi- 
velig var i Besiddelse af Hemmeligheden, kald- 
tes Adepter (afledet af lat. adipiscor, jeg er- 
holder). 
Naar en saadan Tro var gjældende, skulde 
man antage, at det maatte være bedst rolig og 
taalmodig at afvente, om ikke Hemmeligheden 
efter guddommelig Foranstaltning skulde komme 
til en, istedetfor med Opofrelse af Tid og Penge 
Af 
denne Mening var dog ikke Alchemisterne; der 
at hengive sig til frugtesløse Experimenter. 
vrimler af Beretninger om Stakler, som bragte 
sig i den dybeste Elendighed ved sin Søgen efter 
den store Hemmelighed. Betegnende i saa Hen- 
*) »Den røde Løve* er hos ældre Alchemister en 
yndet Betegnelse for de Vises Sten. 
seende er følgende Gravskrift over en Alche- 
mist: Er hat viel gealchemaiet und viel ver- 
than. 
Det er let forstaaeligt, at den mnævnte 
Tro paa en guddommelig Forudbestemmelse i 
Forbindelse med den herskende Tidsaand maatte 
føre det med sig, at Alehemisterne saa gjerne 
bar en streng Fromhed tilskue; heri maa vel 
ogsaa søges den væsentligste Grund til den oven- 
at de Vises Sten 
kunne forbedre Menneskene i aandelig Henseende. 
for omtalte Mening, skulde 
Paa den anden Side fandtes der ogsaa dem, som 
troede at komme nærmest til Maalet ved onde 
Saaledes havde Fredrik den 
Tredie af Danmark en Divalehemist ved Navn 
Magters Hjælp. 
Borrhi eller Burrhus, som havde en ond Aand 
Denne Aand og dens Virk- 
somhed var knyttet til det Laboratorium, som 
Borrhi havde faaet indrettet lidt udenfor Kjø- 
benhavn, og da Kongen ønskede at faa ham mere 
til sin Tjeneste. 
i sin Nærhed, rimeligvis for lettere at kunne 
kontrollere Bedriften, maatte hele Laboratoriums- 
bygningen ved Hjælp af Maskiner løftes over 
Dette skede i Aaret 1670. 
Det vilde føre for langt her udførligere at 
Fæstningsvolden. 
omtale alle de mest anseede Forskrifter til Frem- 
stillingen af de Vises Sten; Læserne vil sikker- 
ligen ogsaa blive kloge nok af enkelte karakte- 
ristiske Prøver. 
I størst Ry staar de ældste Skrifter, til 
Trods for at disse er de mest uforstaaelige, 
eller kanske rettere netop derfor. Thi naar et 
Skrift var saavidt tydeligt affattet, at det gik 
an at arbejde efter det, kunde man snart ved 
at befølge den beskrevne Fremgangsmaade over- 
bevise sig om, at man ikke paa den Maade er- 
holdt nogen Sten, og der findes i Virkeligheden 
i den alchemistiske Litteratur nok af Klager 
over, at de angivne Methoder slaar fejl. Det 
er ikke uden Grund, at en bekjendt Alchemist 
fra Slutningen af det 17de Aarhundrede skri- 
ver: , Hvor de vise taler aabent, ligger der Be- 
drag under; men hvor de taler dunkelt, der maa 
du tænke efter.* 
(Forts.) 
smi 
