Den 
bevægede sig, nedkastet paa Gulvet, med stor 
Lagt i Vand 
levede den der flere Dage og døde ikke, før 
trica. var ved Uddrivelsen levende og 
Hurtighed, rullende sig i Spualer. 
den blev lagt 1 Spiritus. Flere lignende Til- 
fælde berettes fra Frankrige. 
Qgsaa 1 Maven og Indvoldene har man i 
mangfoldige Tilfælde forefundet dels Larver og 
dels fuldt udviklede Insekter af forskjellige Slags, 
hvilke da er indkomne enten med Føden eller 
endnu oftere med urent Drikkevand eller lign. 
Ved Siden 
og Syrphidernes Familier er 
af endel Fluelarver af Muscidernes 
det fornemmelig 
diverse Arter Biller, man saaledes har iagttaget 
dels 1 Larvetilstand og dels som fuldt udviklede 
udtømte med 
Fra 
Sverige findes offentliggjorte flere Eksempler her- 
at blive enten opkastede eller 
Ekskrementerne fra vedkommende Patient. 
paa baade af ældre og nyere Datum: 
Aar 1752 omtaler Dr. Rosén, hvorledes 
et sygt Fruentimmer efter mange Plager leve- 
rede fra sig en Mængde Larver, Pupper og 
udviklede Insekter, de sidste tilhørende forskjel- 
lige Billearter: Aphodius fimetarius, Magda- 
linus violaceus, Hrirrhinus acridulus og Elater 
niger. Samme Aar meddeler Dr. Wahlbom, 
at en Patient i Upsala, der længe havde havt 
Smerter i Underlivet og været lam i den ene 
Side, ved Hjælp af et Laxativ var bleven be- 
friet for en Mængde smaa hvide Maddikker, der 
senere forpuppede sig og efter 3 Ugers Forløb 
forvandledes til almindelige Spyfluer: Calliphora 
vomitoria. 
1789 beretter Odhelius om en ung Kvin- 
de, der under en Brøndkur leverede fra sig 
Larven af en Flueart: Helophilus pendulus. 
1778 omtaler Prof. Sparrmann Forekom- 
sten af Fluelarver tilhørende Anthomyia mete- 
orica hos et Menneske, — og i 1806 beretter 
den samme, at en Patient leverede fra sig en 
hel Mængde hvide, taggede Maddikker, der lige- 
Disse blev imid- 
lertid ikke opbevarede og bestemte. (Der er 
dog vist neppe nogen Tvivl om, at de har 
tilhørt Anthomyia canicularis, hvis ejendomme- 
ligt udseende Larve oftere er paatruffet i Men- 
ledes forvandledes til Fluer. 
neskets Indvolde, og hvoraf jeg selv har havt 
Anledning til at se Eksemplar fra Sverige, fun- 
det under lignende Forholde). 
I Oktober Maaned 1834, beretter Dahl- 
86 
bom, opkastede en Arbejdsmand i Gestriklaud 
efter langvarige Plager og efter anvendt Bræk- 
middel et stort Antal Biller, der af Prof. Zet- 
terstedt bestemtes som Tachinus rufipes, ual- 
mindelig store Eksemplarer. 
I 1844 anfører Prof. Retzius fra Strøm- 
stad et Eksempel paa, at flere hundrede Flue- 
larver ved en hastig paakommen Brækning var 
opkastede levende af et 12 Aar gammelt Pige- 
barn, som derefter befandt sig lige vel som før. 
Ved det 12te skandinaviske Naturforsker- 
møde i Stockholm 1880 omtalte endelig Prof. 
Malm et Par Tilfælde fra Gøtheborg i Løbet 
af de næst foregaaende Aar, hvor en Patient 
efter en Tids heftige Mavesmerter havde leveret 
fra sig en Larve af Fluen Scæva scambus, en 
anden flere Larver af den i Husene som Skade- 
dyr bekjendte Bille Dermestes lardarius. 
kunde hid- 
sættes en Mængde Eksempler paa lignende Til- 
Vi skal indskrænke 
os til et Par af de mærkeligste: 
Fra den udenlandske Literatur 
fælde fra forskjellige Lande. 
I Germar's Magazin der Entomologie", 
1821, findes følgende Beretning af Pastor Leu- 
yDen l15de Mai 1818 be- 
søgte et 38 Aar gammelt Fruentimmer mig for 
at begjære Raad mod følgende Sygdom. Helt 
siden Slaataannen 1816 havde hun, der før altid 
havde været frisk, befundet sig meget ilde, og 
dette Ildebefindende tiltog daglig. 
Appetit var aldeles forsvundet, og naar hun 
pold i Schlesien: 
Hendes gode 
fortærede noget, navnlig om det var Poteter 
eller Erter, 
igjen, eller ogsaa fik hun længe vedholdende 
altid 
sig 1 Munden. 
Kvælnings- Fornemmelser, hvorunder en 
gult Vand 
Derhos fornam hun (naar hun havde spist Po- 
Mængde samlede 
teter) en meget smertelig opadstigende Bevæ- 
gelse i Hjertekulen, samt en stadig Trang til 
Urinladning, hvilket foraarsagede en brændende 
Smerte. Hendes Læber og Øjelaag var blaa, 
Ansigtet blegt, og hele hendes Udseende røbede 
megen Svaghed. Paa Efterspørgsel erfarede jeg, 
at hun allerførst havde befundet sig ilde efterat 
have drukket Vand af en Surbrønd i Slaatte- 
maaneden. Jeg gav hende en Opløsning af 
Brækvinsten ( Tartarus stibiatus). Dagen efter 
ved Middagstid kom Patienten igjen og fortalte, 
at hun efter den 4de Virkning af Brækmidlet 
havde været nær ved at kvæles samt under 
maatte hun enten kaste det op 
