ringe Anvendelse til almindeligt Husbrug, men 
benyttes meget i Fyrvæsenet. Et andet Forsøg 
paa at skaffe Flammen en rigelig og jevn Olje- 
tilførsel uden Anvendelse af kunstige Apparater 
er udgaaet fra den bekjendte Lampekonstruktør 
R. Ditmar. Han har nemlig forsynet sine Lam- 
per med to Væger, af hvilke den ene — Suge- 
vægen — blot er bestemt til at opsuge Oljen 
og derfor er af meget store Dimensioner, medens 
den anden — Brændvægen — er af almindelig 
Tykkelse og kun nogle Centimeter lang. Suge- 
vægen gaar fra Bunden af Beholderen op til 
den øverste Del af Brænderen, hvor den om- 
slutter Brændvægen og saaledes overfører Oljen 
til denne. 
Ditmar har anbragt Sugevæger paa Bræn- 
dere af forskjellige Konstruktioner. Den nyeste 
af disse er den saakaldte ,Solbrænder B*. 
Den mindste Udgave af denne Brænder (15) 
er vistnok den mest fuldkomne af de nuværende 
Lampekonstruktioner, ialfald staar den betyde- 
ligt over dem, som jeg i det følgende skal 
omtale. 
De forskjellige Konstrukttoner af Brændere 
og Skorstene. 
Gjennem Brænderen skal Flammen erholde 
den nødvendige Lufttilførsel.  Trækglassets eller 
Skorstenens Opgave bestaar for en væsentlig Del 
i at bringe Luften i en saadan Berørelse med 
Flammen, at Forbrændingen kan foregaa med 
den højeste Grad af Lysudvikling. Det gjælder 
her at afpasse det rette Forhold mellem Flam- 
men og den tilførte Luftmængde. —=Glassets 
Højde har naturligvis en stor Betydning, da 
den er bestemmende for Luftstrømmens Hastig- 
hed. Naar man forhøjer Trækglasset paa en 
Lampe, uden at Vægen samtidig opskrues, vil 
man i Ålmindelighed finde, at Flammen aftager 
i Størrelse, men tiltager i relativ Intensitet. 
I den følgende Tabel har jeg opstillet 
Resultaterne af nogle Forsøg, som for en Lam- 
pes Vedkommende viser, hvilken Indflydelse Træk- 
glassets Højde har paa Flammens Lysvirkning. 
Den anvendte Lampe var en Reformbrænder 
(14”) og Oljen Kejserolje. De Slutninger; man 
kan drage af disse Forsøg, kan naturligvis ikke 
uden videre overføres til andre Lampekonstruk- 
tioner og Oljer. Ved Forsøg I og 2 blev Flam- 
men opskruet saa højt som muligt og derpaa 
Trækglasset forlænget fra 27 em. til henholdsvis 
40 og 54 cm. Ved Forsøg 3 og 4 blev Flam- 
men, efterat Trækglasset havde erholdt den 
ovennævnte Forlængelse, opskruet saa højt, som 
det lod sig gjøre. 
Den Lysmængde*) og Lyskraft, Lampen 
gav ved disse 4 Forsøg, er beregnede i Forhold 
*) Jeg bruger her og i det følgende dette Udtryk 
istedetfor ,lysstyrke*, der let forveksles med 
» Lyskraft*. 
90 
til de Resultater, der erboldtes med den samme 
Brænder under normale Forhold. 
SE oi 
E G | forbrug 
5] 5 pr. 
å G- Time. 
Reformbrænderen under | 
normale Forhold. 100 100 41,7 gr. 
(Glasset 27 cm.) 
Forsøg 1 93,9| 80,0 148 - 
(Glasset 40 cm.) | 
Forsøg 2 I GEN DYD 48 - 
(Glasset 54 cm.) | 
Forsøg 5 ASLAN SGS DÅ 
(Glasset 40 cm.) | 
Forsøg 4 135,5| 81,6 63 - 
(Glasset 54 cm.) | 
Det viser sig altsaa af de to første Forsøg, 
at den relative Intensitetsforøgelse*), Flammen 
vinder ved de ovennævnte Forlængelser af Træk- 
glasset, ikke. er istand til at opveje det Tab, 
den lider ved at aftage i Størrelse. Samtidig 
med den stærkere hufttilførsel tiltager ogsaa 
Oljeforbruget, og disse to Aarsager i Forening 
bevirker, at Lyskraften (Lysmængden 1 Forhold 
til Forbruget) synker saa betydeligt, som oven- 
staaende Tal viser. 
Af Forsøg 3 og 4 fremgaar det, at den 
forøgede Lysmængde, Flammen giver ved Træk- 
glassets Forlængelse og en derpaa følgende Op- 
skruning af Vægen, medfører en saadan Tilvækst 
1 Oljeforbruget, at Lampens Lyskraft dog bliver 
mindre, end hvad den er under normale For- 
hold. Hvis man ved de ovennævnte Forsøg 
blot fylder Beholderen halvt med Olje, vil 
Lampen ogsaa med Hensyn til Lysmængde give 
et daarligere Resultat end under normale For- 
hold, thi Vægen kan isaafald ikke vedligeholde 
en Oljetilførsel af stort mere end 40 gr. i Timen. 
Foruden Trækglassets Højde er ogsaa dets 
Form af en væsentlig : Betydning for Flammens 
Lysvirkning. Paa vore almindelige Rundbræn- 
dere (Kosmosbrændere) har man indknebet 
Glasset omkring Flammen forat give Luftstrøm- 
men en Retning mod denne. Ved disse Bræn- 
dere, af hvilke der forøvrigt gives forskjellige 
Varieteter, tilgodegjøres i Almindelighed ikke 
tilstrækkeligt den Luft, som gjennem Vægerørets 
Indre føres igjennem Flammen. Det ydre Luft- 
træk er altfor kraftigt i Forhold til det indre 
og driver Flammen op i en smal Spids, der let 
*) Denne Intensitetsforøgelse kan iagttages uden 
Apparater blot gjennem Øjet. Hvis man vil 
bestemme den nærmere, kan man foran Flammen 
anbringe en Skjærm med et lidet Hul af en 
bestemt Størrelse, hvorigjennem blot endel af 
Lyset falder mod Fotometerskjærmen. 
