forskjellige Regioner, hvoraf dette Rige udentvivl 
er sammensat. 
Dr. Giimther har endog ytret den Forme- 
ning (Introd., P.304) at ,saavidt Iagttagelserne 
for Tiden viser, kan ingen bestemte Regioner, 
udmærkede ved ejendommelige Former, angives 
- for de forskjellige Dybder* og at ,om Dybsø- 
fiskenes vertikale Udbredning virkelig er saa- 
dan, som den synes at være fra ,Challenger's* 
. Lister, saa er den vertikale Udbredning ikke 
mere distinkt end den horizontale. (P. 805). 
Der er imidlertid Grund til at formode, at 
disse Slutninger er, mildest talt, overdrevne; 
det tør dog være bedre at vente med at vende 
dem om, indtil mere Materiale og flere Kjendsgjer- 
ninger er indsamlede. - Fire Ting maa bestemme 
Fiskenes Udbredning i Dybet: (1) Temperatur, 
(2) Lysets Aftagen og endelige Ophøren, (8) 
den hermed samtidige Fattigdom eller Mangel 
paa Planteliv, og (4) Vandets Tryk. Hver af 
disse Faktorers forholdsvise Vigtighed maa først 
- granskes ud og bestemmes. Mangelen paa Plan- 
teliv indskrænker Dyrelivet til dyrædende For- 
mer; mange af Fiskene er fremstaaende for de- 
res formidable Bevæbning, andre for de over- 
ordentlige Maader, hvorpaa de er blevne tilpas- 
sede for at lette Erhvervelsen af Føde. 
Mindre Meddelelser. 
Et Dyr uden Fordøjelsesorgamer. Vi er 
saa vante til at forestille os, at alt, hvad der 
har Liv, alle Planter og Dyr, er istand til at 
tage Næring til sig, at det lyder noget overra- 
skende, at et Dyr aldeles mangler alle Fordøjel- 
sesorganer. Og dog er dette Tilfældet med en 
liden, hidtil ukjendt Meduse, hvis Livsforhold Dr. 
R. v. Leudenfeld gjør os bekjendt med, og som 
- beskrives under Navnet Hucopella campanularia. 
Den lever ved Australlandets Kyst.  Svømme- 
klokken har Ringhud, 8 Sanseorganer i Klok- 
kens Rand, Straalekar og et overordentlig højt 
udviklet Nervesystem, men ikke Spor hverken af 
Fangtraade, Mund eller Mave. Klokken er glas- 
klar og farveløs med Undtagelse af Straalekar- 
rene, der er uigjennemsigtige og brune, og har 
store Kjønsorganer, hvis Æg og Sædtraade er 
modne, naar Medusen fødes. Udviklingen fore- 
gaar gjennem et Generationsskifte, og Arten be- 
staar af 3, Personer*: Mavedyr, Ammer og Me- 
duser. - Naar Medusen har lagt sine Æg, udvik- 
les disse til fritsvømmende Larver, der sætter sig 
fast paa Laminariablade. Disse overklædes nu 
med et fint, krybende Netværk af Hefterødder, 
op fra hvilke der paa korte Stammer hæver sig 
2 forskjellige Slags Smaapolyper: Mavedyrene 
og Åmmerne. Mavedyrene sørger for Koloniens 
Føde og har hver 32 Fangtraade, hvormed de 
griber Byttet. Den fordøjede Føde beholder Ma- 
95 
vedyrene ikke altsammen for sig selv alene, men 
en Del deraf gaar gjennem Mavestilken og Hef- 
terødderne, der er hule og forbinder alle Kolo- 
niens ,Personer* til et Hele, over i Ammedy- 
rene. Disse har hverken Fangtraade eller Mave 
og kan altsaa hverken skaffe Føde eller til- 
berede Næring. Deres Gjerning er udelukkende 
den at opamme Kjønsdyrene. I den bægerfor- 
mede øverste Del af hvert Ammedyr sees enten 
en stor, næsten fuldt udviklet Meduse og flere 
mindre bagved siddende, eller den øvre Halvdel 
af Bægeret sees at være tom, naar netop lige 
nylig den største Meduseknop er bleven fri. In- 
den 24 Timer efter Fødselen aflægger Medu- 
serne sine Kjønsstoffer, og da de imgen Føde 
kan tage til sig, dør de faa Timer efter. Da 
Meduserne som fuldvoksne kun lever saa kort, 
er det nødvendigt, at Han- og Hundyr udvikles 
samtidig. Hydroidpolypen .er tvebo og er nær- 
mest beslægtet med Campanularia caliculata 
Hincks, der lever ved vore Kyster. 
Vi ser altsaa, at den fastsiddende Polyps 
Mavedyr æder for alle Koloniens , Personer"; 
de ikke blot sørger for saa megen Føde, at hele 
Kolonien kan leve og vokse, men optager saa 
meget Næringsstof, at den fuldvoksne Meduse 
kan indeholde modne Kjønsstoffer, naar den for- 
lader Ammen. I hvor enestaaende dette mær- 
kelige Livsforhold end er, er det dog ikke gan- 
ske uden Analogier.  Nogle Fiske, bl.a. Silden, 
tager meget lidt eller slet ingen Føde til sig under 
Gydningen.  Ligesaa den udvoksede Sommerfugl. 
Overhovedet har Insekternes Livsforhold en ikke 
ringe Lighed med vor Meduses.  Ligesom f. Eks. 
Døgnfluens Larve 1 lang Tid mæsker sig med 
Føde, og det færdige Insekt derpaa 1 letsindig 
Il opbruger det langsomt opsparede Materi- 
ale, saaledes opsamler denne Meduses Polyp- 
stok Føde i lang Tid, imdtil det endelig frem- 
bringer det højt udviklede, maveløse Kjønsdyr, 
som ,lever af Kjærlighed og Luft*, bliver født, 
føder og dør. 
Hvorledes kan nu et saadant Livsforhold 
være fremkommet? Grunden kan tænkes at være 
den, at Artens Liv lettere bevares som Larve 
end som fuldvoksen. Medusen er vel udsat for 
større Fare og har talrigere Fiender end den 
fastsiddende Amme, og hvis saa er, er det til 
Fordel for Artens Bestaaen, at den fritsvøm- 
mende Tilstand bliver saa kort som mulig. 
(Efter Zeitschr. f. wissensch. Zoologie 38 
Bd. 1883). 
A. Østerbol. 
Jordens Alder kunde det være morsomt 
nok at kjende; thi der er jo intet, vi paa saa 
mange Maader er afhængige af og knyttede til 
som denne gamle Fyr. Hans Alder kan dog 
ikke opgives nøjagtig, da hans Døbeattest ikke 
