mes Trismegistos, fordi jeg har hele Verdens 
Filosofis tre Dele. 
Det er fuldkomment, hvad jeg har sagt om 
Solens Værk.* 
Vi skal endnu blot anføre et Par Prøver 
fra den ældre Tid, hvilke, til Trods for hvad 
man ellers kan have at udsætte paa dem, dog 
har en Fordel, den nemlig, at de er korte. I 
et Skrift af en vis Demokrit meddeles hele Hem- 
meligheden med de Vises Sten i følgende Ord: 
g Naturen glæder sig ved Naturen, Naturen 
besejrer Naturen, Naturen behersker Naturen.* 
Dette skal ikke gjøre en videre klog; men 
man kommer just ikke længere med ,den Mem- 
fitiske Tavle*: 
» Himmel oventil, Himmel nedentil, 
Stjerner oventil, Stjerner nedentil, | 
alt oventil, alt dette nedentil, 
tag dette og bliv lykkelig.* 
I Tidens Løb bliver Forskrifterne til Frem- 
stillingen af de Vises Sten vistnok længere, men 
neppe meget tydeligere. Allerede Titlerne paa 
enkelte alchemistiske Værker er tilstrækkelige til 
1 saa Henseende at faa Forstand af, f. Ex. føl- 
gende fra Tyskland fra 17de og 18de Aarhun- 
s Hovednøgel til det aabnede filosofiske 
Faderhjerte*, ,,de Vises Stens Barselseng*, ,den 
drede: 
filosofiske Jægerlyst og Nymfefangst*, ,den lyst- 
skinnende Sol paa den tyske Horizonts alchemi- 
stiske Firmament*, o. a. lign. 
Dog: fæstnede der sig i Tidens Løb enslags 
Anskuelse om, hvorledes de Vises Sten skulde 
være at faa. Først og fremst maa man skaffe 
sig det rette Stof, materia prima, ogsaa kaldet 
terra  virginea, terra Adamica, hvorfra man i 
sine Qperationer maa gaa ud. Af den vinder 
man saa Mercurius philosophorum, filosofisk Kvik- 
sølv, hvilket ikke er det samme som alminde- 
ligt Kviksølv, 
metalliske Princip, som blandt alle Metaller frem- 
træder renest hos Kviksølv. Det filosofiske 
Kviksølv skal man blande med filosofisk Guld, 
og Blandingen ophedes svagt længere Tid, be- 
skyttet mod Luften, i et Kar af bestemt Form. 
kaldet 
Ravnehovedet, som derpaa ved videre OQphea- 
Naar det Punkt 
til- 
men nærmest repræsenterer det 
Herved faaes først en sort Substants, 
ning bliver til den hvide Svane. 
er naaet, øges Ilden. Materien bliver gul, 
sidst glinsende rød, og saa er Stenen færdig. 
Hovedvanskeligheden bestod nu 1 at faa fat 
i materia prima. Hvad dette var for et Stof, 
i Skrifterne ingen Besked, og 
Enhver søge, hvor Het kunde 
I Begyndelsen holdt 
man sig især til Galmei, Arsenik og Antimon, 
Kviksølv og ædle Metaller; 
forholdsvis tydelige og detaillerede Beskrivelser 
derom fik man 
da 
forekomme ham 
saa maatte 
rimeligst. 
der gives enkelte 
over, hvordan man kan omgjøre. Eks. Kviksølv 
til de Vises Sten. 
ovenfor omhandlede Ophedning ikke netop var 
Af disse kan man se, at den 
nogen enkel Operation; tvertimod gaar det løs 
med gjentagne Destillationer og Sublimationer. 
For Kuriositetens Skyld skal vi anføre en For- 
skrift fra Tiden omkring Aar 1500: Man subli- 
merer Kviksølv med Alun, Salpeter og Kogsalt 
og spiser derunder tykt paasmurt Smørbrød, for 
at Dampene ikke skal skade. Sublimatet destil- 
leres saa ofte med Spiritus, og Destillatet hæl- 
des hver Gang tilbage, til Sublimatet destillerer 
med. Dette Destillat er nu det filosofiske Kvik- 
sølv, de Vises Merkur. 
Guld, som jevner sig deri som Smult. 
Dertil sættes tyndvalset 
Halv- 
parten lader man saa putrificere *) med Alkohol 15 
Dage, saa bliver Blandingen rød og til Løveblod. 
Dette tilsætter man den anden Halvpart og di- 
gererer i en vel tillukket Kolbe, saa bliver Blan- 
dingen efterhaanden sort, graa, hvid, gul og rød. 
Substantsen, som man da erholder, hældes paa 
1000 Gange saa meget smeltet Guld eller ophe- 
det Kviksølv og forvandler da dette til den vir- 
kelige Sten. 
En anden lignende Opskrift fra omtrent 
samme Tid slutter meget forsigtig saaledes: Hvis 
ikke alt dette slaar ind, saa ligger Skylden hos 
Arbejderen. Og en saadan Reservation kunde 
vel trænges; thi de, som havde Taalmodighed 
nok til at indlade sig paa disse Operationer, 
fik det selvfølgelig ikke til at gaa, som det skulde, 
og mange beklagede sig bittert over, at de var 
bleyne narrede. Da det nu efterhaanden viste 
sig, at de Vises Sten ikke kunde fremstilles af 
Kviksølv eller andre Metaller eller deres Ertser, 
kunde disse Stoffe følgelig ikke være eller inde- 
holde materia prima, og man blev derfor nødt til 
at se sig om paa andre Kanter. Enkelte forsøgte 
Kogsalt, idet de støttede sig til allehaande Udta- 
lelser af ældre Skribenter, bl. A. Evangelisten Lu- 
*) Betegner omtrent det samme, som Chemikerne 
kalder digerere, 9: opvarme svagt i længere Tid. 
| 
| 
| 
